KÖZLEMÉNYEK 
A MAGYARHONI FÖLDTANI TÁRSULAT BARLANGKUTATÓ 
BIZOTTSÁGÁBÓL. 
1911. ÉVFOLYAM 3. FÜZET. 
SZERKESZTI : 
KADIÓ OTTOKÁR dr. 
ELŐADÓ. 
A FELFALUSI BARLANG ISMERTETÉSE! 
Irta: Báró NyÁRY ALBERT dr. 
SO BÁY EÁ 
s hozzátartozik a kőbányai puszta, amely a szomszédos Ipánmező nevű 
kisközség határán terül el. A puszta nevét azon régóta használt kőbányától 
nyerte, amely a vidék építési szükségletét látja el. 
A hegyrészlet, amely a köveket szolgáltatja, tömör mészkőalakulat ; északi 
oldalának igen érdekes, festői hatása van, mert azt a benyomást kelti, minth 
óriási téglányalakú, szabályos kövekből emberi kezek rótták volna össze. A szűk 
völgyben a mult század elején SZENTMIKLÓsSY GÁBOR birtokos egy kisebb úri- 
lakot épített, amely mindössze néhány évtizedig állott fönn. Az 1813. év, amely 
Európaszerte mint szerfölött vízdús ismeretes, a felfalusi hegyekben is fel- 
duzzasztotta a vizeket s lerohantukban a rettegést azzal növelték, hogy egy- 
szerre olyan robaj támadt a hegyoldalban, mintha explozió történt volna. Még 
füst is szállott fel nyomában. A füst azonban később a kövek lemállása által 
fölvert porfellegnek bizonyult s az imént még tömör sziklafalon egy üreg táton- 
gott. A vizsgálat aztán kiderítette, hogy itt egy gondos, mésszel épitett fal 
omlott össze, amely egy barlang nyílását zárta el. Az üreg mintegy két öl 
mélységű és átmérőjű volt, s mivel a továbbvonulásnak semmi jelét sem mu- 
tatta, a tetszetős helyet, annak fontosságot nem tulajdonítva, a földesúr 
krumpligödörnek használta fel, ajtót csináltatva bejárása elé. 
1820-ban a meglehetős távolságra dolgozó munkások a kőbánya fejtése 
alkalmával egy újabb nyílást fedeztek föl, amelyen átcsúszva, egy 3—4 láb 
magas üregbe jutottak. A vizsgálat ismét azt bizonyította, hogy a kimozdított 
1 Előadva a Magyarhoni Földtani Társulat Barlangkutató Bizottságának 1911. 
évi február hó 24-én tartott ülésén. 
