NÉHÁNY RITKA ÁSVÁNY A KRASSÓSZÖRÉNYMEGYEI VASKŐ BÁNYÁIBÓL, 749 
később keletkezett. Keletkezése lehet a hematitképződés befejező folyamata is. 
Erre utal az is, hogy a göthit és hematit között az átmenetet sugaras szerke- 
zetű ásvány, valószínűleg hidrohematit közvetíti. 
Hazánkban göthit ismeretes a következő lelőhelyekről: 1. Betlér ! limo- 
niton, 2. Zeleznik-hegy? Szirt mellett limoniton, 3. Sajóháza? limoniton, 
4. a Biharhegység ? aluminiumérceiben, 5. Erdélyben Macskamező ? és 6. Vaskő 
hematiton. 
IV. Szájbélyit a Dániel hegyről. 
A Vaskőn gyűjtött anyagomban van egynéhány ludwigit-stufa is, Ez egy 
magnézium-vasborát. Kristálytani ismerete még nagyon gyér adatokból áll. 
Mindig csak szálas finom rostokat alkot. Az egyik kézi példányon a ludwigit 
mészkővel volt határos (rendesen magnetittel érintkezik). Abban a hitben, 
hogy a mészkőbe esetleg belenyúlnak a ludwigitnak szabad végekkel kifejlődött 
kristályai, azt híg sósavval eltávolítottam. Ekkor azonban egy fehér, rendkívül 
finom tűkből álló ásvány maradt vissza a ludwigiten és magnetiten. Ennek 
az  ásványnak mikroszkóppal ludwigittől mentesnek talált tűi a lángot zöld 
szinűre (Bor) festették, miközben megolvadtak. Sósav a tárgylemezen még for- 
ralva sem támadta meg ; kénsav forraláskor tökéletesen. feloldotta s beszárításkor 
egyenes kioltású kis oszlopok váltak ki, melyek ráleheléskor a párától töké- 
letesen feloldódtak. Ez az oldat igen erős magnéziumreakciót adott. Vékony 
üvegecsőben hevítve viztartalom mutatható ki." Ezt a vizet azonban csak ma- 
gasabb hőmérsékleten veszti el, mivel az 500 C"9-ra (antimonit olvadásfokáig) 
hevített tűk optikailag változatlanok maradnak. Mindezek alapján ez egy 
bázisos magnézium-borátnak bizonyúlt. Ezek a tulajdonságok mind megegyez- 
nek a szájbélyittel, melyet PErExs " írt le Rézbányáról 1861-ben és melyet azóta 
még seholsem észleltek. Mivel azonban a szálybélyitnek optikai tulajdonságai 
nincsenek még megállapítva, és az én anyagom egy mennyiségi elemzés elvég- 
zéséhez nagyon kevés volna, szükséges volt az eredeti rézbányai szájbélyitet is 
megvizsgálnom. Az ehhez szükséges anyagot dr. KRENNER JózsEr egyetemi 
tanár és múzeumi osztályigazgató úr szívességéből meg is kaptam a Nemzeti 
Múzeum anyagából, miért e helyen is legyen szabad köszönetemet nyilváníta- 
nom. Ennek segélyével az identifikálás már könnyen ment. Most már kitünt, 
hogy úgy a rézbányai, mint a vaskői szájbélyit egyenes kioltású és optikailag 
negativ. 
Amit PErERs a tűknek ferde irányban való elválásáról közöl, azt nem 
észleltem, hanem mind a két anyagon a szétpamatolódás, tehát a hosszirányban 
ZEPHAROVICH V.: Min. Lex. I. 345 (1859). 
ZEPHAROVICH V.: Min. Lex. II. 258 (1873). 
SzÁDECZKY GYULA: Földt. Közl. 35, 223 (1905). 
H. BEHRENS : Anleitung zur mikrochemisechen Analyse. 1895, 43. 
H. BEHRENS : Anleitung zur mikrochemischen Analyse. 1895, 142. 
PETERgs: Ber. Akad. Wien. 44 (1), 145 (1861). 
GR 
9 au 
