ÚJ ÁSVÁNYOK. 751 
megvizsgálta és az ásványt is megelemezte; a régi és az új elemzés nagyon 
jól egyezik és mind a kettő elég jól Vocr-nak ákermanit elemzésével, ame- 
lyet eddig csak mint kohóterméketzismertünk némely Ca 0 és Mgo tartalmú 
bázisos salakból. Az ákermanit összetételét R", Si, 0419 képlet fejezi ki, amely- 
ben R"—Ca és Mg. Előfordul a Mt. Somma egyes mészkőbombáiban, réztar- 
talmú diopsiddal együtt. Jól kifejlett kristályai nincsenek, de a mikroszkopos 
és optikai vizsgálatoknál a négyzetes rendszert, hasadást, gyönge pozitiv kettős- 
törést és sárga fényre a tör. együtthatót w— 1.6332 lehetett megállapítani, 
amik mind megegyeznek a műterméken nyertekkel. Az ásvány fajsúlya 312. 
Alait. K. NEwvapkEwró. (Bullet. Acad. Sci. St. Pétersbourg 1909. 
Ser. VI. 3. 185. oroszul; refer. Neues Jahrb. f. Mineral. etc. 1910. 1. 193.). 
Az alait — V, 0..H, 0 — a vanadátok bomlásterméke ; sötét vérvörös, 
selyemfényű és mohaszerű halmazokban található a durvaszemű mészkő és 
malachit üregeiben, főképen az érctelepek felső szintjeiben turanittal (lsd. ott) 
együtt. Mind a két ásványt Andishantól délre (Kel. Turkestán) az Alai felföld 
előhegyeiben a Tjuja-Majun ércbányáiban találták. 
Anemousit. (Hawx. S. WasHisGron and FREp. Hua. Warcmr; A Feld- 
spar from Linosa and the Existence of Soda Anorthite 
(Carnegieite). Americ. Journ. of Sci. 1910. IV. Ser. 29. 52—70.). 
A megelemzett és részletesen leírt háromhajlású földpát szabad kristályai 
a Monte Rosso vulkán krátere körül kaersutittal együtt találhatók Linosa szi- 
getén, Tunis partjaitól keletre. A kristályok mérésre nem alkalmasak, az albit 
és periklin törvény szerint polysynthetikus ikrek, hasadásuk megegyező a 
plagioklasokéval; a keménység valamivel kisebb, mint 6, a fajsúly 2:692—2:693, 
illetőleg ha leszámítjuk a magnetit zárványokat, 2:684. Az optikailag pozitiv 
földpát fénytörési együtthatói és a számított optikai tengelyszög Na-lángnál : 
az G55A9; 8 15587; y— 456342 V— 825 AS 
Az optikai sajátságok alapján ez a plagioklas egy nátriumdúsabb Ab, Ang 
összetételű andesin volna, míg a fajsúlyából Ab. An, összetételű labradoritra 
következtethetünk. A gondosan kiválasztott anyag elemzése Nas 0. 2 Ca 0. 
3 Al, 0,. 9 Si 0, vagy az egyszerűbb (4 Na,, § Ca) Al, Si; 0419 képletre vezet- 
hető vissza. Összehasonlítva a labradorit (Ab, An.) és az andesin (Ab, An,) 
képletével: plagioklasz Linosáról — Na, 0. 2 Ca 0. 3 Al, 0,. 9 Si 0, ; lab- 
radorit (Ab, An.) — Na, 0. 2 CaO. 3 Al, 09. 10 Si 09; andesin (Ab An.) — 
— 38 Na, 0. 4 Ca 0. 7 Al, 0,. 22 Si 0,. Eltekintve a csekély magnetit zár- 
ványtól, a plagioklas teljesen homogen volt. 
A szerzők kémiai és mineralógiai fejtegetéseik után arra az eredményre 
jutnak, hogy ez a plagioklas az albit, az anorthit és a nátriumanorthit és 
isomorph keveréke 8:10:1 arányban; a földpátot a sziget régi görög neve után 
anemousit-nak nevezték el. 
A Na-anorthit Na, 0. Al, 09. 2 Si 0, a Ca-anorthitnak megfelelő 
orthosilikát mit ásvány eddig nem ismeretes, de mesterségesen előállítható. 
A szerzők a cCarnegie Institution of Washington, tudom. intézetben végezték 
