752 D: ZIMÁNYI KÁROLY 
vizsgálataikat, s ezt a mesterséges földpátot az intézet alapítójának tiszteletére 
Carnegieit-nek nevezték el. 
Arizonit. (Cu. ParmeR: Arizonite, Ferric Metatitanate. 
Americ. Journ. of Sci. 1909. IV. Ser. 28. 353.). 
Ez a titanát Hackberry (Arizona) vasúti állomástól délkeletre egy peg- 
matit-telérben fordult elő gadolinittel. Az ásvány átlátszatlan és a gadolinithez 
hasonló szabálytalan szemekben található. Egy rosszul kifejlett kristálytöredé- 
ken nyert közelítő mérésekből ítélve az egyhajlású rendszerbe tartoznék. Ke- 
ménysége 5—6, fajsúlya 425, nem hasad, törése félig kagylós ; félig fémfényű 
és sötét acélszürke. A legvékonyabb szilánkjai a mikroszkóp alatt sötét vörö- 
sek, erős" fény- és középerős kettőstöréssel, gyönge pleochroismussal. Sósavban 
részben, koncentrált kénsavban teljesen szétbomlik. Százalékos összetétele 
He SOSOTOSNRE OSZ 3808" TTL 0, 5826 E, 0. Ü10 921 STORLS E KELL? 
1109-nál — 1702 ; oldhatlan Ti0O,— 0756 oldhatlan; Si 0,— 102; összesen: 
100-12 99 ; ennek megfelelő tapasztalati képlet Fe, 0, 3 Ti 0, vagyis Fe, Ti, 09. 
Barbierit. (W. T. ScHarLER: Barbierite, a monoclinic S0da- 
Feldspar. Americ. Journ. of Sci. 1910. IV. Ser. 30. 358 és franciául Bul- 
letin de la Soc. Franc. da la Minéralogie 1910. 33. 320—321.). 
Az egyhajlású káliumföldpát Si, 09 Al K tudvalevően több-kevesebb 
nátriumot is tartalmaz, mint analog összetételű isomorph vegyületet, amelyet 
azonban eddig mint tiszta Na-orthoklaszt nem ismerünk. Ujabban Barbier Ph. 
és Prost A.) több egyhajlású földpátot elemeztek, amelyek feltűnő sok Na-t 
tartalmaztak, a legtöbbet a kragerői (Norvégország), amelyben csak 1-5 90 
K,O van. BARBIER? több orthoklas és mikroklin gondos spektroskopos elem- 
zésével kimutatta, hogy az orthoklasok csekély mennyiségben mindig Li-t vagy 
Rb-t, sokszor mind a kettőt egyszerre tartalmazzák, ellenben a mikrolinok 
soha. A szerző ajánlja, hogy a Na-orthoklasokat, amelyekhez a kragerői föld- 
pátot sorolhatjuk, BARBIER lyoni egyetemi tanár után nevezzék el. 
Bassanit. (FEr. ZamBosrsi: Mineralogia Vesuviana. 1910. 
327—328. 1.). 
A Vesuv bombái közt, amelyeket 1996-ban kivetett, némelyek üregeiben 
1 cm nagy fehér, átlátszatlan kristályok voltak, alakjuk megegyezett a gipsz 
közönséges kristályaival. A. közelebbi vizsgálatból kitűnt, hogy a hőbehatások 
következtében vizet vesztettek a gipszkristályok; amit az elemzés is kétségte- 
lenné tett. A kristályok optikailag homogenek, kioltásuk egyenes, kettős töré- 
sük gyöngébb, mint az anhydrité, nemkülönben a fajsúlyuk is kisebb 2:69—2-76. 
Néhány napig vízbe téve változatlan marad, de vörös izzásra hevítve anhydritté 
változik. Hosszabb ideig levegőn állva, lassanként vizet vesz fel. A szerző az 
ásványt BassanI Fe. tanár tiszteletére nevezte el. 
1 Bullet. Soc. Chim. 1908. 3. 894. 
2 Bullet. Soc. Franc. minéral. 1908. 31. 152. 
