ÚJ ÁSVÁNYOK. 158 
Ferganit. (J. Anrirrow. Gorny Journal. 1908. 84. 259 oroszul. Refer. 
Neues Jahrb. für Mineral etc. 1909. 2. 38.). 
Az ásvány Andisántól délkeletre fekvő Fergana területén (orosz Közép- 
Ázsia, turkesztáni kormányzóság) újabban feltárt urán-ércbányákban fordul elő. 
A pikkelyes halmazok, világos kénsárgák; összetételük (VO), U,.3-6 H, 0 
uránvanadátnak felel meg, még kevés lithiumot is tartalmaznak ; fajsúlya 3-31. 
radioaktivitása nagyobb, mint az uranoxydé. A viaszfényű lemezkék egy irány- 
ban nagyon jól hasíthatók, keménységük 2; a fény- és kettőstörés gyönge, az 
optikai tengelyszög nagy. 
Fermorit. (G. F. H. Smirn and G. T. PgroR: On a new arsenate 
and phosphate of lime and strontia from the Indian man- 
ganese deposits. Nature 1910. 83. 513. és Geologic. Magazine 1910. V. 
Dec. 7. 381.). 
Az ásvány kémiai összetételére közel áll az arzéntartalmú apatithoz, 
rosszul kifejlett kristályai fizikai tekintetben ugyancsak az apatittal egyeznek. 
Kimerítőbb leírást és elemzést a szerzők eddig még nem közöltek. Az ásvány 
nevét Fermor után nyerte, aki az indiai Geol. Survey geológusa. 
Gageit. (Al. P. Pninrms: Gageite, a New Mineral. from 
Franklin, New Jersey. Americ. Journal of Sci. 1910. IV. Ser. 30. 
283—284.). ; 
A szintelen és üvegfényű tűalakú kristálykák leucophceniciten zinkit, 
willemit és calcit kíséretében fordulnak elő, nem ritkán sugarasan csoporto- 
sulva. Hevítve vizet vesztenek, bronzszínűek és. átlátszatlanok lesznek. Százalé- 
kos összetételük: SZO, — 2471; MnO — 5019; Z7n0—876; MyO—1191 ; 
H, 0 — (443) ; összesen: 100-00. A fémeket AR betűvel jelölve a képlet (RO); 
(Si 0.)a 1? H, 0. A csekély mennyiségű anyag miatt a vizet csak a különb- 
ségből lehetett meghatározni. Nevét az ásvány GaGE R. B. után kapta, aki a 
vizsgálat anyagát gyűjtötte. 
Hallerit. (Pn. BagsixtR: Sur un nouveau mica du groupe 
paragonite. Comptes Rend. 1908. 146. 1220—1221.). 
Ezüstfehér, gyöngyfényű Li-tartalmú válfaja egy paragonitnak, amely 
Mesvres mellett (arrond. Autun, Franciaország) egy pegmatitban fordul elő ; 
Na, 0 7-63 90, Li, 0 172690. A csillámot HALLER Az. a Sorbonne tanára 
tiszteletére nevezte el a szerző. 
Hydromelanothallit. (FER. ZAmBonrsr: Mineralogia Vesuviana. 
Napoli 1910. 57—58. 1.). 
A Vezuvió némely lávájának üregeiben vékony és egyszerű fénytörésű 
lemezkékből álló smaragd vagy sárgászöld halmazok és bevonatok vannak. Az 
ásvány összetételét Cu Cl,. Cu 0.2 H, 0. képlet fejezi ki. Hevítve. megbar- 
nul, de kihűléskor a levegőn ismét visszanyeri színét. A víz csak részben 
oldja, de higított savakban egészen oldódik. 
