792 DI: HILLEBRAND JENŐ 
Visszatérve az alsó aurignacien rétegekre, mindenek előtt az úgynevezett 
cdegenerált coup de poings-okkal vagyis a csökevényes szakócákkal 
kell foglalkoznom. A tulajdonképeni szakócák virágkora a chelli és acheuli 
korba esik és ezen alakjukban fegyver gyanánt használhatták elsősorban. 
A fiatalabb acheulben már nagyon ellaposodtak s már sok minden másra is 
használhatták. A mousteri korban elcsenevésznek és ebben a kicsi zömök 
alakjukban már alig szolgálhattak fegyvernek vagy szerszámnak, már csak ha- 
gyományból megtartott typusok voltak és talán csak szimbólumnak használták. 
Az aurignacienben ezek az alakok általában kivesznek s addig csak két helyen 
találták aurignacienkorú rétegekben is. Annál érdekesebb, hogy a Szeletában 
ezek a csenevész szakócák nagy mennyiségben egészen a felső aurignacient tar- 
talmazó rétegekig is előfordulnak s oly annyira variálnak, hogy néha csak az 
összes áthidaló tipusok beiktatásával sikerül szakócza voltukat biztosan meg- 
állapítani. Csak egy jelleg van, mely egymagában is sokszor útbaigazítja az 
embert és ez a széleknek zeg-zugos befutása, ami az aránylag vastag eszkö- 
zöknek kétoldali megdolgozásától ered. Ezek a! nagy variációt mutató dege- 
nerált szakócák sem fegyvernek sem szerszámnak sem szolgálhattak, máskor 
azonban széleiknek kidolgozása értelmében vakarónak vagy kaparónak hasz- 
nálhatták. Hzek a szakócák tehát úgy [viselkednek, mint a kihalófélben levő 
szervek, végtelenül variálnak s hogy fennmaradásukat biztosítsák, sokszor mű- 
ködést voltak kénytelenek változtatni. 
A Szeleta barlangban talált babérlevelek és csökevényes szakócáknak 
nagy száma és sokfélesége ezt a lelőhelyet Hurópa egyik legérdekesebbjei közé 
emeli. De különösen érdekes az, hogy a szeletai anyagban ezeket a tipusokat 
áthidaló alakok is előfordulnak úgy, hogy egy-két esetben alig tudtuk eldön- 
teni, vajjon babérlevéllel vagy csökevényes szakócával van-e dolgunk. Másrészt 
nagyon érdekes, hogy egy-két babérlevélalakú hegy a mélyebb aurignacienbe, 
viszont egy-két csökevényes szakóca a magasabb aurignacienbe megy át. Mind- 
ezek után nagyon valószínű, hogy a solutrei babérlevelek a csökevényes sza- 
kóczákból fejlődtek ki. OBERMAIER, a paleolitok egyik legjobb ismerője, tagadja 
ugyan ezt a lehetőséget, de az a körülmény, hogy Ő egy szeletai aurignacien 
rétegből kikerült csükevényes szakócát, mint durván kidolgozott babérlevelet 
határozott meg, fényesen bizonyítja ennek a két tipusnak közeli rokonságát. 
A szakócának tulajdonképen csak el kell laposodnia, hogy a durva babérlevél- 
tipus létre jöjjön. És így azután valószínüleg nem is véletlenség, hogy éppen 
a Szeletában van annyi szép babérlevél és csökevényes szakóca s hogy éppen 
itt mennek fel ezek a szakócák egészen a solutréi rétegekig. Érdekes jelenség 
volna mindenesetre, hogy a [szakócák, melyek eredetileg marokban tartott 
fegyverek voltak, a mousteri és aurignacien [korban elcsenevésznek, hogy a 
solutrei korban ismét dárda- vagy lándzsahegyekké izmosodjanak. Részemről 
ezt a lehetőséget nagyon valószínűnek tartom a fentebb elmondottak alapján. 
Ezt a nézetet Kaprió OTTOKÁR dr. barátom is osztja. Az aurignacien tipusú kő- 
szerszámok az eddigi kutatások szerint a barnás agyagig látszanak lenyúlni, 
míg magából a barna agyagból eddig csak mousteri tipusú alakok kerültek 
napfényre, amiért is ezeknek a rétegeknek mousteri kora nagyon valószínűnek 
