14 



för den ädlare kulturen icke förmått urskilja vän och fiende, 

 och, utgående från fullkomligt riktiga grundsatser, hafva de 

 gifvit dessa en alldeles oriktig tillämpning. Så f. e. är det 

 en visserligen riktig grundsats, att intet praktiskt hör till e- 

 lementar-undervisningen; men Naturalhistoriens historiska sida 

 är onekligen dess första, största, egentligen bildande — och 

 aldrig än har väl någon förnuftig man tänkt sig den tilläm- 

 pade delen, innan den förra blifvit uppfattad som bildningsme- 

 del. Skulle man åter med praktiskt vilja förstå allt till sin 

 källa empiriskt, så återstår väl icke rätt mycket som bild- 

 ningsmedel; naturalhistorien och verldshistorien stå fullkom- 

 ligt på samma grund; båda äro för sig jemt lika mycket prak- 

 tiska och empiriska, blott med den skillnad, att i den sed- 

 nare måste man förlita sig på andras uppgifter om tilldra- 

 gelserna, i Naturalhistorien har man tillika tillfälle sjelf öf- 

 vertyga sig om hvad som sker. Den rikaste källan till miss- 

 tag har varit förvexlingen af Naturlura och Naluralhistoria, 

 tvenne kunskapsarter, till sin utgångspunkt, behandling och 

 riktning vida mer skilda än Filosofi och Theologi. Den förra 

 utgår från Mathematik, från det allmänna till det enskilda, 

 fordrar sträng bevisning och beräkning af sina resultater och 

 anses derföre företrädesvis som exakt. Till denna serie höra 

 Astronomi, Kemi, Fysik med alla sina talrika underafdelnin- 

 gar. Till dessa hör egentligen den liflösa naturen, och, upp- 

 taga de tillika den organiska, så hvarken få eller kunna de be- 

 handla henne annorlunda än som oorganisk. Af denna vigtiga 

 kunskapsgren är Mathematiken redan erkänd som ett nöd- 



