SI 



iigionen förklaras deras kraft att förädla hjertat, hvarföre det 

 är en urgammal anmärkning, att de, som mest lefvat i na- 

 turen, alltid tillika äro de frommaste, kärleksrikaste, förson- 

 ligaste karakterer, så att det Ovidianska emollit mores nec 

 sinit esse feros är af alla tiders erfarenhet bestyrkt; det är 

 naturvetenskaperna, som i våra dagar förbrödrat folken. Näst 

 religionen, till hviiken de naturligast sluta sig, som verkan 

 till orsak, ,se vi, för vår del, intet vigtigare så väl för ande- 

 1ig utveckling som timliga fördelar. 



Saknar man några egentliga skäl, hvarföre icke natur- 

 vetenskaperna skulle vara något lämpligt bildningsmedel, sä 

 äro desto flera de obotfärdigas förhinder. Först skola de vara 

 sä föga idkade, att de icke kunna sägas tillhöra allmän bild- 

 ning; om så är, är det rätt illa. Det var en tid, dä ej hel- 

 ler Kristendom tillhörde allmän bildning. De böra derföre med 

 desto större allvar drifvas, att denna brist må snart afhjelpas, 

 eller kanske man anser det vådligt, om jcmlikheten i okun- 

 nighet skulle upphöra. — Vidare beskyller man dem för att sä 

 hänföra unga sinnen, att dessa derigenom skulle afledas från 

 «redbarare« studier. Det har alltid varit de skönas osökta lott 

 att älskas, men just derföre äfven klandras af äldre och min- 

 dre lyckligt lottade systrar; men icke lärer man derföre på 

 allvar vilja förvisa skönheten. — Man förebrår dem den ma- 

 teriella nytta de medföra; om just detta skall vara något fel, 

 så ligger det utom deras egentliga mål, som är sökande af 

 sanning och allt klarare insigt i naturens lagar; men att fö- 

 rebrå dem, om de med sin insigt deruti tillika gagna sam- 



