2« 



kunna gifva religionen, ock må ega, det alltid bör vara obe- 

 roende, opartiskt och frivilligt. I annat fall förlorar det hela 

 sin vigt. 



I hvad mån naturvetenskaperne äro bildande, beror lik- 

 väl till hiifvudsaklig del, liksom allt annat vetande, på me- 

 thoden för deras inhämtande och studium. Att utveckla den- 

 na i dess helhet erfordrade egen afhandling, sä att här endast 

 kan blifva fråga derom, så vidt den angår första elementar- 

 undervisningen. Vi kunna dock icke förbigå en omständighet 

 af vigt, som vi ej finna anmärkt äfven i de utförligaste af- 

 handlingar öfver naturvetenskapernas studium, för exempel 

 Herschels äfven på Svenska utgifna. Naturforskningen i 

 hela sin vidd betraktas deruti endast från den oorganiska na- 

 turlärans synpunkt; deraf detta upphöjande öfver allt af det 

 abstrakta vetandet — påståendet, att «det är principer, ej fe- 

 nomener, lagar, ej facta, som äro föremål fÖr Naturforskar- 

 nes undersökningars och visserligen äfven äro vetenskapens hög- 

 sta mål, och kan påståendet ega sin riktighet i de Fysiska ve- 

 tenskaperna, men ingalunda i de Biologiska, ehuru många dess 

 idkare tanklöst eftersäga det samma. Ty likså visst som de 

 Fysiska vetenskaperna icke kunna studeras utan mathematisk 

 grundläggning, så säkert är äfven, att de Biologiska omöjligen 

 kunna vetenskapligen studeras, utan att förut inhämtas en mängd 

 naturalsters speciella kännedom, liksom ingen öfver allmänna 

 historien kan reflektera, utan att förut inhämta en mängd till- 

 dragelser. Abstraktioner äro i Naturalhistorien af underord- 

 nadt värde, ofta skadliga, emedan de behandla Biologien efter 



