31 



Maga/inet som atlöna Lärare i naturalhistorien. Botaniken är 

 i allt afseende den lämpligaste utgångspunkten; från henne haf- 

 va nästan alla Zoologer ex professo utgått, liksom Zoologien 

 sjelf. Hufvudsaken vid all undervisning deruti är, att inplan- 

 ta kärlek för naturen, intresse för lifvet, äfven i dess ofull- 

 komligaste form; vördnad för naturens lagar och Herre. Sjelf- 

 va den besvärliga terminologien, som abstrakt framställd är 

 så själlös, blir i hög grad bildande och lärorik, om hon mor- 

 fologiskt framställes som lifvets olika utvecklingsstadier, som 

 exempel på ändamålsenligheten af naturens sätt att framskrida 

 i sin utbildning. Derefter bör undervisningen öfvergå till fö- 

 revisande och undersökning af den lefvande växten, hvarvid 

 lärjungarnes sjelfverksamhet företrädesvis bör tagas i anspråk; 

 hvarje sjelfbestämning af ett okändt föremål är en seger, som 

 uppmuntrar till nya. Allt detta kan endast fullt ändamåls- 

 enligt ske under Botaniska utflygter i fria naturen, utan hvil- 

 ka all undervisning är död; endast under sådana lär man kän- 

 na växten i hennes naturliga lifsyttringar, i förening med den 

 natur, som henne frambragt. Läraren bör dervid fästa upp- 

 märksamheten mer på lifvets herravälde öfver den yttre na- 

 turen, än dess beroende af denna. Kan man tillägga något 

 ur Växtgeografien och af Biologiens vigtigare fenomener är väl; 

 men det bör endast ske för att rikta uppmärksamheten ät ve- 

 tenskapens högre mål. Att gifva det för nybegynnare bestämda 

 en sträng vetenskaplig form eller filosofisk anstrykning, är lin- 

 drigast sagdt en löjlighet; man erinre sig, att vetenskapens vä- 

 sende är att concret uppstå, och att hon, såvida hon ej hvi- 



