32 



lar på egen erfarenhet, blott ar en fördom i ordets egentli- 

 gaste bemärkelse. Vi veta alltför väl, att det är just detta 

 sätt, som stöter så många för hufvudet, som i allt vilja se 

 en sträng begrepps-utveckling; ingen kan heldre än vi erkän- 

 na denna methods stora vigt; men, för att undvika dess ensi- 

 dighet, är i bildningen en motvigt nödig. Man anmärker säker- 

 ligen, att Botaniken icke för ynglingarne så kan blifva ett strängt 

 studium; riktigt, det får hon ej blifva, emedan hon hvilar på 

 kärlek; derföre äro strängare studier till motvigt äfven nöd- 

 vändiga. Att en del nyare uppfostringsmethoder, endast be- 

 räknade på förståndets tidiga ansträngning och utbildning, ver- 

 ka skadligt både i fysiskt och psykiskt hänseende, är af ut- 

 märkta Läkare bevittnadt. Detta och flera dermed i sam- 

 band stående frågor förtjena allvarligen behjertas, men ligga 

 utom närvarande afhandlings gräns. 



Dock, liksom andans gåfvor äro. mångahanda, så äro äf- 

 ven bildningens vägar flera. Ensidigheten vill föra alla på sin 

 stråt; visheten öppnar alla banor, som leda till hennes mål. Icke 

 äro naturvetenskaperna det mest passande bildningsmedlet för 

 alla (de, hvilka som barn uppväxt i ett utbildadt sällskapslif 

 eller i fattigdomens hårda skola, hvarigenom de tvingats att 

 rikta sin håg åt det, som närmast betryggar deras utkomst, 

 hafva sällan sinne för naturvetenskaperna); liksom det å an- 

 dra sidan är visst, att flera stora snillen, Aristoteles' och Lin- 

 né's icke undantagna, utom dessa aldrig kunnat utbildas; äf- 

 vensom vi äro förvissade, att mångas vetenskapUga låga slock- 

 nat derigenom, att denna veke icke antändts. An mindre 



