34 



som icke äro bildningsmedel för sig, utan grundläggning for 

 en vetenskaplig byggnad, d. v. s. en helt annan än den, de 

 arbetande klasserne skola bebo och bygga, skulle mindre reda 

 än förbrylla deras sunda förstånd. (Ingen blott uppristar en 

 mark, som han icke vidare ämnar odla; ytan blir deraf en- 

 dast mer skroflig). Vi hafva sjelfva hört dessa vid afhö- 

 randet af just för dem författade enfaldiga läroböcker yttra: 

 Bevars, att man trycker sådant! De visste detsamma förut, 

 fast på ett vida bättre och enklare sätt. Icke dessa, utan 

 de, som genom konstlad uppfostran afledas från naturen, be- 

 höfva lära dessa elementer, på det deras bildning må blifva 

 ett helt, och de icke må deruti vara okunnigare än de obil- 

 dade. Man torde anse onödigt för de lärde, att känna hvad 

 bonden vet; men just det enklaste, allmännaste är tillika det 

 nödvändigaste för alla, alldeles så som luft och vatten för 

 det fysiska lifvet. Just genom brist i detta hänseende tros 

 så många lärda hafva bortkommit i den verkliga verlden. 



Men, torde mången invända, hvem älskar icke naturen? 

 Hvem gläder sig icke åt hennes fägring? Hvem kan icke, 

 utan särskild undervisning eller egna studier, deruti förvärf- 

 va sig tillräcklig insigt? «lcke behöfver man derföre så myc- 

 ket bråka med alla enskilda naturalster!» Sätten, att njuta 

 naturen, äro likväl mångfaldiga; vägarne, som leda till hen- 

 nes kännedom, äro olikartade; ingendera bör väl helt och hål- 

 let få förvildas, för att öfverlemnas åt stigmän, aldra minst 

 den, som för de flesta befinnes vara den mest bildande och 

 säkra. — En del hjertan vidgas mest vid naturens rikt du- 



