11 



ver hithÖratide litteratur är fullständigt redogjordt i en iör- 

 träfflig uppsats af Herr Arrhenius i Skandia, 9:de Bandets 

 andra häfte: Om Naturalhistorien som undervisningsämne vid 

 Gymnasierna, der sjelfva tvistefrågan bllfvit så fullständigt 

 refererad och besvarad, att vi alldeles kunna förbigå denna, 

 hvilken, då ingen vederläggning deraf försökts, torde kunna få 

 anses afgjord. Det torde derföre vara tid att betrakta frågan 

 från en mer allmän synpunkt, hvartill vi önskade med någ- 

 ra flyktiga anmärkningar bidraga, afläggande på samma gång 

 vår trosbekännelse öfver Naturvetenskapens vigt för kultu- 

 rens och civilisationens förädling. 



Allt nytt, som vill göra sig gällande, måste först kämpa 

 för sitt bestånd; kan det icke uti denna kamp bestå, så är det 

 ingen framgång värdt. Ehuru vi alldeles icke kunna erkänna 

 Naturvetenskaperna såsom nSgot nytt, — tvertom måste de varit 

 det, som mest tog mensklighetens förståndskrafter i anspråk, 

 så länge denna ännu hufvudsakligen kämpade för sitt fysiska 

 bestånd, — så är onekligt, att deras grunder i äldre tider icke 

 ansågos behöfliga som läroämne vid elementar-undervisningen, 

 dels för deras då varande outbildade skick, hvilket icke höjde sig 

 öfver allmänhetens ståndpunkt, dels och hufvudsakligen derföre, 

 att då lefde man ännu så i naturen och inhemtade derom 

 genom tradition för den tiden så tillräcklig insigt, att deruti 

 icke behöfdes särskild undervisning *). Så länge skogen öfver- 



•) Vi tilltro oss nämligen fullt kunna bevisa, att kunskaper i Botanik, 

 Medicin o. s. v., efter de tiders art, voro mångfaldigt större och 

 allmännare utbredda bland allmänheten och de lärda, som dA 



