kunna äfven naturvetenskaperna leda till flera afvägar; en 

 materiell naturlära till en pantheistisk hedendom, om än 

 mer renad och idealistisk än forntidens; en blott abstrakt 

 enhet sökande naturfilosofi till en med muhamedanismen a- 

 nalog deism; båda elda for kort tid sina anhängare till en 

 blind, fatalistisk enthusiasm för sina läror och deras profet; 

 men, då de utesluta det i ständig utveckling varande lifvet 

 och derigenom icke innebära frön till högre framsteg, slock- 

 nar den snart och stelnar i döda former. Afven den biolo- 

 giska naturforskningen, om den utesluter allt, som i Kristen- 

 domen eger sin förklaring, kan leda till en med Mosaismens 

 likartad naturäskådning; men redan uti denna framträder ett 

 rent biologiskt element, som höjer densamma öfver alla arter 

 af hedendom *); först i Kristendomen finna båda sin förklaring. 

 Men ä andra sidan kan icke förnekas, att så väl skapelsens 

 majestät som den fysiska och moraliska verldsordningen ge- 



•) Det är oss icke bekant, att man hittills anmärkt, huru långt Mo- 

 saismen i biologiska och naturhistoriska åsigter slår framom alla 

 andra forntidens kulter. Man behöfver säsom exempel endast 

 anföra den Mosaiska skapelsehistorien; Mosis indelning af dereua 

 och orena djuren-, de sundhotsiagar han föreskrifver m. m. — 

 Till ofvan anförda afarter af sann Naturalhistoria kau äfven läg- 

 gas en estetisk förgudning af den yttre naturen, en förfinad fe- 

 tischm. Den mystiska naturbetraktelscn hvilar ytterst på oklar- 

 het i begreppet och oreda i uppfattningen; den lika mennisko- 

 som nalurfiendtiiga åter, som fördömmer lifvets oskyldiga glädje 

 och förnuftets segrar, är ett hån mot skaparens allvishet och god- 

 het. Endast derigenom, att vi redligt verka för vårt jordiska mål, 

 uti en ringa ting äro trogne, kunna vi ingå i vår Herras glädje. 



