48 



kommer af deras vanvärd i den allmänna bildningen; vore de 

 i denna en magt, så skulle dagens frågor i helt annan dager 

 skådas. Ty, hvilka äro väl de stötestenar, hvarpå dagens 

 ordförande stapla? Allmänna grundsatser, i verkligheten til- 

 lämpade utan afseende på gifna förhållanden, då en hvar med 

 naturen förtrogen lätt inser, att de, om än sanna, endast 

 under bestämda villkor kunna utföras och i annat fall ofta 

 leda till sin motsats. Och detta, mensklighetens sanna upp- 

 lysning och förädling, icke blott i fysiskt, utan äfven i mora- 

 liskt och intellektuelt afseende, är deras högsta egentliga syfte. 

 Uppoffra de detta mål för andra biafsigter, så skola de snart 

 blifva sköflade och förnedrade. Att i allt söka högre upp- 

 lysning är en religiös pligt; särskilt gäller detta om naturen, 

 hvilken Skaparen öfverlåtit menniskan att beherrska som sitt 

 konungadöme. Hennes första pligt är väl derföre att lära 

 känna och vårda sitt rike, fast mången i sin fåvitsko anser 

 detta för sig alltför ringa. Men hvad som icke varit för ringa 

 för Gud att skapa, det kan aldrig blifva för oss ringa att lära 

 "känna. Hvad skulle man säga om en furste, som ännu icke 

 kände sitt land, men efter eget tycke ville omskapa det, eller 

 som ännu icke satt sig i besittning af sitt rike, men ändock 

 drömde om eröfringar från en öfvermäktig granne? Men handlar 

 icke vetenskapsmannen alldeles på samma sätt, då han vill för- 

 klara naturen, utan att känna henne, eller göra inkräktningar 

 på det öfversinnligas gebit, innan han rätt kunnat fatta det sinn- 

 liga? Guds uppenbarelse i det närvarande är lika vigtig att kän- 

 na, som i det förflutna; när häfden afkunnar sin dom öfver ti- 



