sa 



tillräckligen bekant, huru himmelsvidt skildt utseende en mängd 

 äfven af de fullkomligare växterna antager, om de ständigt 

 äro öfversvämmade af vatten, eller då de fullkomligen utbil- 

 das på uttorkade ställen. Men äfven de förra kunna i sitt 

 ofullkomligare tillstånd fortplanta sig genom knoppbildning, 

 ja! förekomma då vanligen i större massor och qvarstanna 

 under sekler på denna lägre utvecklingsgrad, så länge de för- 

 blifva uti ett lika medium *). — Lägger man till det redan 

 anförda så väl de obestridliga klimatförändringarne som sjelfva 

 jordytans omvexling mellan haf och fast land, sä torde en hvar 

 lätt inse omöjligheten att för hvarje naturalster uppgifva sä 

 väl dess ursprungliga hem som primitiva stamform. 



Ju mindre man genom erfarenheten kan få veta om ett 

 ämne, desto friare och vidsträcktare fält öppnas för hypo- 

 theser. De, som förkasta alla sådana, äro verkligen tadel- 

 värdare än de, som famlande i mörkret söka tända ljusets 

 första gnista; ty först derigenom erhåller forskningen en be- 

 stämd riktning. Den ena hypothesen undantränger snart den 

 andra; men derunder inskränkes alltmer utrymmet för de 



*) Dä utrymmet här icke tillåter anföra alla hithörande exempel, 

 skola vi blott citera ett. I bottnen på alla strida strömmar i V. 

 Småland finnas stora grästufvor, alltid utan fröredning, hvilka 

 länge satte mig i förundran, hvad det månde vara för en växt, 

 tilldess jag genom tydliga öfvergångar fann, att hon endast var 

 ett larvtillstånd af den på uttorkad slam växande lilla obetydliga 

 Juiicus supiniiSj ehuru afvikande i gestalt, och är dennas ofull- 

 komligare form väl tio gånger större och frodigare. Juncus Jlui- 

 lans Lam. är ett medium emellan båda. 



