(J4 



dan de afskära den grundligare forskningen ueli all framskri- 

 dande djupare insigt i skapelsens myster, hvarigenon» Skapa- 

 rens oändliga vishet allt mer och mer för vår blick klarnar 

 och förherrligas. 



För dem, som antogo blott ett ursprungligt par eller in- 

 dividuum af hvarje naturalster, blef det en nödvändighet att 

 äfven antaga blott en utgångspunkt för hvarje art; men do 

 insågo likväl sjelfva, hvilka oberäkneliga svårigheter de in- 

 vecklade sig uti. Men, sedan en hypothes en gång blifvit an- 

 tagen, uppstaplas berg af nya hypotheser till värn emot de 

 klara fakta, som löpa till storms emot den samma. Så ut- 

 bildades till deras lösande en månghöfdad migratlonstheori, 

 hvars haltlöshet den berömde Schouw ådagalagt. 1 frågan 

 om menniskan möter denna migration inga svårigheter, men 

 vid de öfriga djuren ganska stora, för växterna alldeles o- 

 Öfvervinnerliga. Efter vårt utflyttande af frågan ett steg 

 längre tillbaka förfaller helt och hållet all tanke, så väl pä 

 någon bestämd utgångspunkt, hvarifrån hvarje art skulle ut- 

 bredt sig, som den nu allmännare herrskande fördomen, att 

 de vilda växterna än i dag stå just på samma ställen, der 

 de alstrades af jorden anno mundi 1, räknadt frän nuvarande 

 skapelses början. Visserligen är växtindividen fängslad vid 

 jorden; men arten är genom fröet fri; hon utdör på en för 

 sig genom förändrade förhållanden ej passande lokal; hon spri- 

 der sig hastigt på en ny för sig tjenligarc; — i de sporadi- 

 skas natur ligger ett ovillkorligt tvång att ömsa bostäder; 

 ubi bene, ibi patria. Primitivt Gngo derigenom länderna lik- 



