65 



artad vegetation, i den män de ufverensslämde i lokala och 

 klimateriska förhållanden (med nedanför antydda undantag); 

 de för vissa lokaliteter icke passande embryoner hunne aldrig 

 till utbildning, Samma skenbara slöseri finna vi öfver allt i 

 naturen än i dag; de otaliga frön, som falla på vägen, på häl- 

 leberget eller bland otaliga andra deras utbildning förqväf- 

 vande förhållanden, komma ej till utveckling; men denna out- 

 tömliga rikedom är icke fåfäng eller afsigtslös; hela djurverl- 

 den och menniskan hämtar deraf sin näring. 



Liksom bland urtidens, kan man äfven bland nutidens 

 vegetation bestämma den relativa åldern: källorna äro för 

 den förra petrefakt-läran, för den sednare aktgifvandet på 

 nu varande vegetativa förhållanden. Allt, som öfvervägan- 

 de utbildar vegetativa systemet, hör till en äldre tid; det, 

 som företrädesvis utbildar frukten, på vegetativa systemets 

 bekostnad, hör till en sednare utvecklingsperiod. Hos hela 

 fornverldens vegetation finna vi vegetativa systemet mer stor- 

 artadt än i nuvarande; deremot blom- och fruktbildningen 

 desto betydligare tillbakasatt. Vi kunna ock årligen öfver- 

 tyga oss, huru en yppigare stam- och bladbildning äro afhän- 

 giga af en högre atmosferisk fuktighet; blom- och fruktbild- 

 ningen åter af ljus och värma. — Men vi lemna vegetatio- 

 nens mythiska verldsålder, såsom egentligen tillhörande Geo- 

 logien, för att endast betrakta den nuvarandes relativa ålder. 

 Dervid möter oss först den allmänt gängse villfarelse, att 

 skapelsen varit en jemt stigande utveckling från det ofull- 



Fries, Bot. Ut fl., I. 5 



