66 



komligare till det fullkomliga, hvllken sammanhänger med 

 den för systematiken så förvillande föreställningen om natur- 

 alstrens ordnande i en enkel kedja — och den för speciella 

 Botaniken icke mindre olycksbringande åsigten om det ofull- 

 komligaste som systemets naturligaste utgångspunkt *). Akt- 

 gifvande på de enklaste och vanligaste förhållanden i naturen 

 vederlägger genast den först anförda satsen. Så måste ju, för 

 att blott anföra ett exempel, de tallösa parasiterna både i 

 djur- och växtriket, fastän tillhörande de ofullkomligaste fa- 

 miljer, vara en sednare bildning än de fullkomligare, utan 

 hvilka de förra icke kunna lefva. Man finner inom hvarje 

 större grupp af naturalster en progressiv och en regressiv 

 serie, liksom i individens lif. Redan i Syst. Mycol. (1820) 

 urskilde vi derföre växterna i Protophyter och Hysterophyter, 

 hvilken indelning i alla sednare Systemer spelar en väsendt- 

 1ig roll. Dessa båda serier urskiljas icke blott genom sina 

 olika biologiska förhållanden, utan låta äfven genom yttre ka- 

 rakterer begränsa sig. I växternas progressiva serie är vege- 

 tativa systemet förherrskande och utbildadt på fruktens bekost- 

 nad; enligt det vegetativas natur är växten oupphörligt inbe- 

 gripen i ett vardande; af detta systems beständiga sträfvande 

 till nya formers utbildande förklaras lätt arternas polymorfi. 

 Dessa växter inhämta sin näring af vattnet och luften, utan 



*) Hvarje system måste utgå från det högsta^ som antages funnet, 

 till det enklare och ofullkomligare-, motsatt är förhållandet i JWor- 

 Jologi och Fysiolog/], de måste från det lägsta och enklaste upp- 

 stiga till det fullkomligaste. 



