na visserligen en del till stöd fcir generatio secundaria anför- 

 da fakta vara riktiga; men förklaringen deraf är oriktig, och 

 den tillämpning, man deraf velat göra pä hela växtrikets upp- 

 komst, är, rent ut sagdt, befängd. 



Vi hafva redan vidrört växternas genesis genom hyper- 

 morfos; men då hon ännu i våra dagar räknat utmärkta an- 

 hängare, torde vi böra lemna hennes historia. Enligt den gamla 

 Epikureiska visheten *) voro alla naturalster omedelbart al- 

 strade af jorden; men, som något exempel ej kunde uppgif- 

 vas, antog man, att jorden, liksom qvinnans fruktsamhet upp- 

 hör vid viss ålder, nu var för gammal att föda. Detta var 

 likväl ganska inconsequent, emedan, då naturkrafterna anses 

 för eviga och oföränderliga, finnes intet skäl, hvarföre hon 

 skulle upphöra. Detta insåg redan Lucia nus**), som be- 

 tviflade den gamla Theogoniens sanning, emedan Gudarne i 

 mannaminne icke haft några barn. Den förra läran har dock 

 i alla tider haft talrika anhängare bland dem, som vilja blifva 

 visa för godt köp och tro sig kunna förklara allt naturligt. 

 Tron härpå och på generatio a?quivoca har, liksom allt skråck, 

 visst uråldriga anor; men, liksom de gamles fabeldjur och an- 

 dra under efter klarare kunskap om länderna måste förläggas 



*) Jamque adeo fracla est aetas effetaque tellus 



Vix animalia parva creat, quae cuncta creavit, 



Sed quia finem aliquem pariundi debet habeie 



Destitit, ut mulier spatio defessa vetusto. Lucretius. 

 •) Cur Jupiter ceterique Dä tot olim genueraut liberos, nullos autem 



inträ hominum memoiiam? An lege Pappia contra senum uu- 



plias lata constricli? Lu c i a nus. 



