HÅ 



sina metamorfosgrader mer likna hvaraiulra iiii sina imagiiies, 

 är i ägget ovillkorligt bestämdt, hvilken art deraf skall upp- 

 stå. Vi påstå icke derföre, att de exempel, man uppgifvit på 

 naturalster, som i olika stadier skulle tillhöra olika riken, fa- 

 miljer, slägten och arter, äro falska, blott att den tydning, man 

 gifvit dem, är oriktig. Ett naturalsters plats bestämmes all- 

 tid af dess högsta, typiska form, icke af dess lägre metamor- 

 fosgrader. 



Att pä allvar ingå i vederläggning af den gamla villfa- 

 relsen om förvandling af Hafre till Råg, Råg til! Gasse, 

 Arter till Vicker o. d., helt nyligen uppfriskad, lärer näppe- 

 ligen mer falla någon Naturforskare in. Men mänga, som 

 begabba denna lära, synas dock icke inse, att hon endast är 

 en fullt consequent utveckling af deras egen theoretiska hyll- 

 ning af hypermorfosläran och generatio sequivoca. För båda 

 ligger till grund den vanligen falska tillämpningen ai post hoc, 

 ergo ex hoc. Båda äro förderfliga derigenom, att de afskära 

 forskningen efter de verkliga orsakerna. Denna lemnar ej 

 sällan en enkel förklaring från ett håll, som man ej anat. 

 Att Xylomerna, som förefinnas endast på lefvande växters blad 

 och sakna all fröredning, skulle kunna uppkomma genom frön, 

 syntes mig länge omöjligt; sedermera fann jag, att de afTalla om 

 hösten, men under vintern förvandlas till Rhytismer, Phacidier 

 o. s. v. Dessa fruktificera vid samma tid, efter en icke af- 

 .sigtslös naturens lag vid samma temperatur, som trädens nya 

 )öf utslå, och deras frön uj)pstiga som en rök i luften, hvar- 



