U9 



allmänhet for den samma. Geografi i sitt vidsträcktaste om- 

 fång, SS. innefattande äfven Geologi, är den botten, hvaruppå 

 alla historiska discipliner hvila och röra sig, och derföre var na- 

 turligast att dermed sammanbinda dessa Botaniska iakttagelser. 

 Men vi äro för vår del öfvertygade, att Växtgeografien i en 

 framtid äfven skall uppföras på rent Botanisk grund, då hon 

 blir Fytonomiens speciella, tillämpade del. Fytonomiens fö- 

 remål är växtrikets förhållande till ytterverlden; hon upptager, 

 utom flera nya, de frågor, som förr räknades till Växtfysio- 

 logien (hvilket ord Schleiden icke utan grund, såsom opas- 

 sande, ur Botaniken utstrukit), men icke tillhöra Morfologien, 

 Fytonomiens speciella, tillämpade del blir Växtgeografien; och, 

 får man bedömma en vetenskaps värde efter hennes inflytande 

 på menskliga kulturen, torde hon väl förtjena ett af de för- 

 sta rummen, då hon just afhandlar hufvudvillkoret för upp- 

 fyllandet af slägtets bestämmelse, ändamålet af menniskans 

 mission till jorden. 



Ty naturen blef menniskan i skapelsen öfverläten till 

 Konungadöme; men hvarje välde, som ej tillika är vård, blir 

 våld och verkar förstörande. Den förvildade, råa naturmen- 

 niskan står i fiendtligt förhållande till allt utom sig; naturen 

 vill hon tyrannisera, ej vårda; lik rofdjuret känner hon en 

 lust i blotta förstöringen. Törne, tistlar och de så träffande 

 benämnda ruderatväxterna, vederstyggliga eller giftiga, uppträda 

 i förstörarens spår; med skäl kan jorden då sägas för men- 

 niskans skull vara förbannad. Att lösa denna förbannelse, att 

 återställa naturens förlorade skönhet och förädla hennes alster 



