91 



hof, såsom på våra flygsandsfält och «svältor« *), (inna vi, att 

 hon är strafTet öfver menniskans brott emot naturen. Vid 

 Islands upptäckande var landet, ännu obeträdt af mennisko- 

 fot, skogbeväxt med kraftig vegetation; de första inkräktarno 

 förstörde med eld skogen, som nu mer försvunnit, och ve- 

 getationen aftynar med hvarje dag **). Alla i sednare tider 

 upptäckta länder hafva, med afseende på klimat, i den mån 

 menniskan deruti ej hunnit förstörande ingripa, haft rik och 

 yppig vegetation; menniskans våld verkar dess mer förvild- 

 ning, ju mer klimatet är hårdt och oblidt; men ock medför 

 dess förädling i samma mån rikare intellektuell vinst. Alla 

 de äldsta blomstrande kulturstater, ss. Assyrien, Palestina och 



•) De flesta af dessa hafva inom historisk tid uppstått genom men- 

 niskans förstörelse. Ursprungligen hafva de varit skogbeväxta; 

 genom skogens förstöring och eldens härjningar hafva de blifvit, 

 hvad de äro. Ännu i dag vill skogen återväxa på de kala he- 

 darne, f. e. i Sunnerbo m. fl.-, men ett ständigt svedjande af y- 

 tan har på flera ställen beröfvat marken all ädlare vegetation. 

 Vid Ljungby har det onda utbrutit i ett öppet frätande sär, flyg- 

 sanden. Vid hafsstränderna bildas denna derigenom, att den för 

 ny landvinning jemte sanden uppkastade förbindningen, Tången, 

 afrifves. Vi skola framdeles lemna flera exempel. Äfven klima- 

 tet förpestas, ss. flerestädes i Italien, genom naturens vanvärd. 



*•) Våra vestra kuster, företrädesvis Bohuslän, vittna, att skog nu 

 mer icke kan framkomma, der den förr varit yppig. Nämda land- 

 skap gifver likväl under de sednare 50 åren en glädjande syn af hvad 

 kulturen förmår; sedan man utplundrat hafvets rikedom, vände 

 man sig till vårdande af sitt lands vegetation, hvarigenom "detta 

 land nu är skönare och mer välsignadt än under den rikaste 

 fisktiden." Jemf, Baron M. v. Dubens Resennteckn. i Bohui. 



