iOO 



eller kanske snarare genom naturens inbördes sfrider förvil- 

 dade. Sä förekomma åtminstone mig alla våra fruktträd, i 

 sitt vilda, till värn mot djurens våld taggiga buskform med 

 sura, vidriga frukter, hafva förlorat sin typiska, ursprungliga 

 skönhet, hvilken under vårdarens hand återslälles, då de, bort- 

 läggande sin för striden nödvändiga taggbeväpning, uppväxa till 

 resliga stammar, med de herrligaste frukter lönande odlarens 

 möda. Så är förhällandet med våra odlade rotväxter (f. e. 

 Morötter, Palsternackor, Rofvor) och stamväxter (Sparris, Kål 

 o. s. v.); i vilda tillståndet äro de trädartade, kärfva; i od- 

 lade köttiga, saftiga, välsmakande. Detta upphöjande af det 

 vilda, med hat till odlingens inflytande, bland Botanisterna 

 afleder vetenskapen så lätt från mensklighetens stora mål, 

 alldeles som Rousseau, genom förgudande af menniskans na- 

 turtillstånd, som förderflig bedömde hela menskliga kulturen. 

 En bland våra Botanister temligen allmänt gängse fördom 

 är, att Sverges äldsta vegetation varit torftig, enformig och 

 arm; att alla yppigare växter i sednare tider eller tillfälligtvis 

 blifvit införda. Denna fördom grundar sig pä en i vår tanka 

 oriktig åsigt af växternas ursprung såsom alstrade af lan- 

 dets jord och klimat; och, då ingendera af dessa synes sär- 



Rapa m. fl. Vi tveka kuappt att söka Aveoa saliva i någon af 

 de vilda Avena-arternaj Rågen i Secale fragile, ty Rågeu är ett 

 ursprungligen Europeiskt^sädesshig, och den på Wolgas, Ungerns 

 torra sandhedar vildt växande S. fragile skiljer sig endast ge- 

 nom sitt bräckliga ax, alldeles som värt vilda Triiicum junceum 

 har det på våra flygsandsfält, men mister denna egenskap genom 

 en längre odling i bördig jord. 



