i02 



nik *). Vanligen har man derför ingen annan grund, än att 

 växten förut ej blifvit sedd eller tillhör en provins, som grän- 

 sar till ett annat land, der hon allmännare förekommer, utan 

 att besinna, om den förra ligger inom hennes naturliga utbred- 

 ningszon. Af denna art äro alla, som uppräknas i Linn. Fl. 

 p. III, IV. Inom arktiska Floran kan man icke tala om någ- 

 ra migrationer derföre, att en art blifvit sedd i det ena lan- 

 det förr än i det andra. Synnerligen varsam får man vara i 

 följandet af en del traditioner i denna väg; i Vestbo har man 

 en tradition om ljungen, som nu är landsplåga, såsom invan- 

 drad. Efter en dylik saga har Retzius uppgifvit i Fl. Oec, 

 att Boken af Munkarne blifvit införd, ehuru så väl gamla ur- 

 kunder som äldsta kalktufTen vid Benestad vittna, att hon 

 varit allmännare fordom; och på en lös gissning långt efter 

 Linnés tid har det blifvit en löjlig sägen, som icke har rin- 

 gaste historiska grund, att den äldre Rudbeck infört Fritil- 

 laria Meleagris till Kungsängen vid Upsala. Hon finnes icke 

 blott öfver allt på sidländta ängar kring Upsala, utan på otaliga 

 de aflägsnaste ställen, till och med i djupa granskogar, då mar- 

 ken inhägnas, öfver hela Upland mellan Gefle och Stockholm, 

 äfven i Vestmanland **). 



*) I Svensk Botanik, förnämligast de 8 äidie bauden, äru otaliga väx- 

 ter uppgifna som icke egentl. inhemska, hvilka utan tvifvel äro det; 

 allt af brist på undersökningar i naturen. 



**) Det är af en nästan oförklarlig förkärlek för allt skrock, som man 

 beständigt upprepar dylikt, huru ofta det än vcderlägges, — be- 

 slägtad med de obildades förkärlek för det underbara. Man ville 

 gerna säga något intressant om en utmärkt växt, och i brist der- 



