100 



melse är att bekläda den oförändrade, år från år allt mer sam- 

 manbundna, jordytan; dessa, liksom allt varaktigt, tillväxa lång- 

 samt; de blifva derigenom fixa, och, så länge jordytan icke 

 genomgår några våldsamma förändringar, antingen af menni- 

 skohand eller naturhändelser, återfinnas de alltid under år- 

 tusenden på samma ställe; ty genom knoppbildning kunna de 

 i evighet snart sagdt föryngras, och i deras inre natur ligger 

 ingen nödvändig orsak till deras död. Sådana äro träden och 

 alla örter, som afsätta knoppar. — Andras bestämmelse är 

 att intaga de lösa jordlagren, den förändring underkastade 

 jordytan (ss. berg- och flodras, sandfält, ställen, som genom 

 skogseldar, öfversvämningar o. s. v. förlorat sin fixa vegeta- 

 tion), eller hvarest en så otillräcklig humus är för hand, att en 

 fix vegetation hela året om ej finner näring. De bekläda hastigt 

 den af ofvan antydda orsaker sin fixa vegetation beröfvade 

 jordytan; de måste derföre vara annuella eller bienna; i den 

 mån ytan blir fastare, utträngas de af den fixa vegetationen, 

 för att intaga nya, för dem passande, platser. För denna 

 afsigt fortplanta och föröka de sig utomordentligt lätt genom 

 frön, som ock lång tid kunna ligga i jorden utan att gro, tills 

 platsen för dem blir beredd. Dessa äro växtrikets nomader^ 

 som uppehålla sig vanligen en kort tid på ett ställe, men, 

 då detta ej längre passar dem, flytta till andra, ofta vida af- 

 lägsna. De vandra, likt Ziguenare, från land till land; till 

 och med försvinna i de länder, i hvilka de först uppträdt, 

 SS. Geranium hohemuum, hvilkel nu mor sökes förgäfves 

 i Böhmen, men för närvarande ingenstädes förekommer ym- 



