113 



lie antingen alldeles utgå, eller flera Sr fordras, innan de åter- 

 ställas i sin förra mängd. 



Icke mindre anmärkningsvärdt synes vara, att flera otvif- 

 velaktigt inhemska växter finnas, som antingen aldrig eller 

 ytterst sällan hinna till blomning. Sä är förhällandet på Gott- 

 land med Iris sibirica och Ajuga reptans enligt Hr Nyman. 

 Den förra är ytterst sällan, den sednare först nyligen funnen 

 med blommor. TrifoHum alpestre i Skåne är endast få gån- 

 ger funnen blommande, och Stipa i Vestergötland saknar vis- 

 sa år alldeles blommor. Detta förhållande är mindre sällsynt, 

 än man förmodar; man gifver ej synnerlig akt deruppå, om 

 växten ej är mycket sällsynt. Möjligtvis ligga så in potestate 

 i Svenska jorden växter, som hittills undgått oss, emedan man 

 ej aktgifver på blad o. d. Men, när öppna marker, som blif- 

 vit i århundraden afbetade, inhägnas, visa sig ju der mång- 

 faldiga växter, som förut ej varit sedda, fast de legat i jor- 

 den och fortplantat sig genom roten, ehuru örtståndet ej kom- 

 mit till utveckling. Sedan den planterade barrskogen i Dan- 

 mark uppväxt, har man i honom till sin förundran funnit de der 

 förut osedda och för barrskogarna egendomliga Pyrolee. Att 

 tänka sig dem uppkomna af en generatio spontanea vore orim- 

 ligt, föga mindre, att de skulle uppkommit af Svenska, öfverförda 

 frön; den rimligaste förklaringen är väl, att de i anlag qvar- 

 lefvat i jorden, sedan den tid Danmark egde vild barrskog. 

 Tydligare ser man detta på alla i sednare tider inhägnade 

 hafsstränder i Södra Sverge, då nästa år uppkomma växter 

 Fries, Bot. Utfl.. I. 8 



