121 



bördiga jord, ss. Stellaria media, Galium Aparine, Polygo- 

 num o. s. v. 



Till vetenskapen hörer alldeles icke det tillfälliga: att 

 uppräkna alla möjliga stationer, eller hvilka växter tillfälligt- 

 vis finnas på den ena eller andra; hon bör endast uppgifva 

 och förklara de villkor, som i förening äro nödvändiga för 

 en växts trefnad. Så uppfattad, blir hon för kulturen af hög- 

 sta vinst, då den vanliga behandlingen deremot är i alla hän- 

 seenden otillfredsställande. 



Kulturens intresse fordrar, att hvarje naturalsters ut- 

 bredning må utsträckas så vidt möjligt är, men hvarje ord- 

 nas inom afsigtsenliga gränser af den högre intelligensen. 

 Endast derigenom uppstår den största rikedom och mångfald 

 af lif på jorden. Som kroppens och själens helsa är oskilj- 

 aktigt förenad, sä är ock den ideella och materiella kultu- 

 rens framskridande. Endast inskränktheten kan uteslutande 

 hylla endera som för menskligheten vigtig; det vore ensidigt, 

 om Botanisten ville strängt afsöndra sig, svärmande i blom- 

 sterverlden under ett overksamt contemplativt lif, föraktande 

 sitt samband med menskligheten. Prisa vi endast naturens 

 vildhet, så äro vi ej olika vilden, som sätter friheten uti att 

 göra hvad honom lyster. 



Endast menniskan sjelf kan besegra hvarje klimats olä- 

 genheter ända till allt lefvandes gräns. Ät skilda zoner gaf 

 naturen skilda alster; men hon söker sjelf allt mer och mer 

 utbreda deras naturliga fädernesland. Det är för vetenskapen 

 af stor vigt att känna, huru långt detta, utan konstens till- 



