12.1 



och kraft att försätta sig iii i deras tankegång, ty de upp- 

 fatta just det lefvande, det med själens öga mer än krop- 

 pens förnimbara. Utan allt system äro likväl deras arbeten 

 något helgjutet *), fast i råa former; ty de äro frukterna af 

 ett helt lifs rastlösa forskning; i våra dagar utminutera vi 

 hvarje fynd, bortspilla ofta våra bästa krafter på dessa strö- 

 skrifter, som endast läsas för dagen eller alls icke, vår tid 

 mer med lån och öfversättningar från främmande språk, än 

 från naturens. 



Men, liksom våren omärkligt mognar till sommar och 

 gulnar till höst, så förrunno äfven dessa Botanikens ungdoms- 

 dagar, och en mannaålder inträdde, då man nästan blygdes 

 för vetenskapens barnsliga oskuld; då denna passiva natur- 

 forskning icke blott syntes för mödosam, utan äfven för en- 

 kel och okonstlad; då man heldre samlade och beräknade sina, 

 mest genom fädrens flit förvärfvade, materiella skatter (ty 

 dessa gå i arf, men aldrig andan, som endast inströmmar 

 från den lefvande naturen sjelf **]) och sökte så mycket, men 

 med så Htet eget besvär, som möjligt öka de samma lika 

 med Botaniska folianternas ålder i Bauhinernas, Morisons, 

 Raji dagar; då man trodde sig växt den gamla läromästaren. 



") Deras problem var sammanbindandet af deu inhemska vegeta- 

 tionen med den forn-grekiska Botaniken. Med Mathiolus var 

 detta löst och denna period afslutad. 



*] Detta må lemua svar pä den så vanliga frågan, då Botanisten 

 genomvandrar ofta besökta trakter, om der kan vara något nytt 

 att finna? A nej, det finnes så mycket gammalt att lära. Och 

 detta varar så länge som vetenskapen. 



