128 



riktning åt det praktiskt användbara och för menskligheten 

 fruktbärande, nned förbigående af allt mikrologiskt och spets- 

 fundigt, som aldrig kan blifva allas gemensamma tillhörighet. 

 Detta var äf ven orsaken, hvarföre Linné upptog endast korta 

 historiska noticer om sina föregångares (Malpighis och Grews) 

 vigtiga anatomiska upptäckter, men befattade sig alls icke 

 med några mer konstlade förklaringar öfver fenomenerna, se- 

 dan faktum var gifvet, f. e. fekundationsprocessen, ehuru stor 

 vän han var af sexualsystemet *). Enligt tingens eviga krets- 



rit riktigt. Men Rec. förbiser alldeles deu väsendlliga skillna- 

 den mellan Linnés och Göthes morfologi; Linné härledde henne 

 af den successiva utvecklingen: liksom Örtbladen voro följande 

 årets högre utbildning af de redan föregående året i fröet utbil- 

 dade hjertbladen, så voro blom- och karpellarbladen en prolepsis 

 af de följande årens blad-, efter Göthe åter beror hon af en skif- 

 tevis öfvervägande contraction och expansion. För närvarande ar 

 ej tillfälle ingå uti en detaljerad utveckhng af detta ämne. Hvad 

 till slut säges på anf, st. om naturforskning visar, att Förf. har 

 mindre begrepp om dess sträfvande, än naturforskarne vanligen 

 om naturfilosofieus. Den sistnärada utgår från fllosofi till natur, 

 naturforskarne från natur till filosofi-, de borde således mötas; hos 

 hvilkendera ^'das Grund-Ubel" ligger, torde icke varasåafgjordt, 

 som Rec. antager. Tills vidare vore väl bäst, att hvardera utan 

 öfvermod bedömde hvarandra. Äfven de flesta naturforskare torde 

 hafva genomlefvat en löftesrikare vår, då äfven de hänfördes af 

 menskliga snillets skapelser; men, ofta svikna i förhoppningar, 

 söka de heldre stafva tillsammans naturens enkla sanningar, utan 

 att likväl derföre hvarken förbise eller fördömma filosofiens hög- 

 re flykt. 

 *) Fekundations-theorien för växterna har under sednaste 40 åren, 

 ellor från Schelver till närvarande dag, genomlupit hela serien 



