132 



ställande har ofta varit mest dyrköpt; månget misstag har 

 varit ett nödvändigt villkor för sanningens seger. I de ut- 

 kast till Botanikens historia, vi härtills ega, saknar man, utom 

 mycket annat, all hänsigt på det organiska sambandet med 

 de öfriga naturvetenskaperna och dessas inbördes vexelver- 

 kan *); pä inflytelsen af den allt jemt, fast under vexlande 



•) Sä f. e. kan mycket i Botanikens historia endast förklaras deraf, 

 att i vissa perioder Medicinen endast var bihang till Botaniken, 

 i andra åter Botaniken till Medicinen, i andra åter till Ekonomien. 

 Onekligen uppspira alla dessa forskningsarter från samma rot, 

 men måste likväl derjemte hvardera betraktas som sjelfständiga 

 discipliner hvar för sig, om icke endera skall undertryckas eller 

 ligga i trade. Aristoteles är bland Grekerna representant af 

 Naturalhistorien som sjelfsläodig vetenskap, Theoph rastus Ere- 

 sius för Botanikens förening med Ekonomien, Dioscorides för 

 Medicinen som bihang till Botaniken. Zoologiens vetenskapliga 

 behandling har helt och hållet utgått från den äldre Botaniken, 

 liksom nästan alla Zoologer, åtminstone förr, börjat som Botanister. 

 Först i sednare tider har Zoologien blifvit en sjelfsländig veten- 

 skap, som redan öfverflyglat Botaniken. Deraf har man äfveo i 

 växterna sökt motsvarigheter mot djurens nerver och muskler 

 med mycket mera; men, då växterna sakna sensibilitets- och irri- 

 tabilitets-system, kunna icke heller elementar-organer för dessa 

 finnas. Växtanatomien kan aldrig, som man i sednare tider velat 

 antaga, för växtsystemet blifva hvad Zootomien är för djurrikets. 

 Tvärtom ser man tydligen, huru växternas organisation, derige- 

 nora att de äro fängslade vid sin växtplats och icke som djuren 

 sjelfva kunna välja sin vistelseort, måste ega förmåga att, efter 

 det olika medium, hvaruti de lefva, kunna metamorfoseras. Der- 

 före är hos samma art organisationen helt olika, om hon lefver 

 i vattten eller luften-, ja, just växternas högsta elementarorgau, 

 spiralkärlen, försvinna alldeles äfvon hos högre växter, som be- 



