154 



landets riktningar söka sammanbinda den uppspirande Ny- 

 Europeiska bildningen med den Forn-Grekiska. De sökte of- 

 tast icke för att finna något nytt, utan för att återfinna nå- 

 got äldre förloradt, — och onekligt eger detta återfinnande 

 mera intresse, liksom i våra dagar återfinnandet af en förlorad 

 Linnéansk växt mera än en ny. Man klandrar den Tourne- 

 fortska perioden för upplösningen af artbegreppet; meu just 

 derföre, att han skulle utbilda det högre slägtbegreppet, måste 

 det speciella lemnas ä sido. Detta är grunden till den öfver- 

 vägande formalismen i Linnés behandling af vetenskapen och 

 till vår tids nästan uteslutande mikroskopiska riktning. Ti- 

 den, liksom den enskilde, företager sig väl icke flera proble- 

 mers lösning på en gång, och kvarje tids sträfvande är en- 

 dast ett trappsteg för en kommandes högre. Endast derige- 

 nom kan något verkligen blifva undangjordt; den, som på en 

 gäng mångfuskar i allt, lemnar sällan något dughgt arbete. 

 Men det är ett stort misstag att alltid söka detta mål på en 

 punkt eller på samma väg. Det inträffar alltid med Natur- 

 forskare, som för sig valt blott en viss gren och hela sitt lif 

 .sysselsätta sig med dess bearbetande på ett visst sätt, samma 

 förhållande som mod fält, som alltid besås med samma säd: 

 deras verkliga produktionsförmåga aftager allt mer och mer. 

 Om de äter, efter att grundligen hafva gjort sig hemmastadda 

 i en del, sedermera egna sina forskningar åt de närbeslägtadc. 

 se de vid sin återkomst till de förra, alldeles som en upp- 

 märksam resande i främmande länder vid sin hemkomst, myc- 

 ket i en helt annan och klarare dager än förut. 1 en föl- 



