141 



huru det i lians tid icke var sä uppenbart, först skulle göra 

 sig högst gällande, och benämde sådana konstitutioner för växt- 

 riket en acampana sine pistilloa samt jemförde försöket att 

 genom blott abstraktion bilda ett system öfver naturen med 

 aquadratura circulku Och just deruti, att Linné sjelf upp- 

 glfver ett naturligt system som vetenskapens högsta mål, men 

 ändock icke sjelf framställer något sådant, igenkänner man 

 vetenskapens furste, som icke ville kompromettera sig med 

 sådant, som icke kunde blifva något fulländadt, för alla tider 

 gällande, utan i en framtid endast skulle blifvit ett ömkligt 

 parti-banér: de, hvilkas ställning till vetenskapen ej gaf sam- 

 ma anspråk på fulländning, kunde försöka sina krafter derpå. 

 Men aldrig hade heller Linné af sin samtid blifvit så snabbt 

 och enhälligt *) hyllad, om han icke varit dess egen son, d. 

 v. s. först uppfyllt dess närmaste behof och klart utsagt, hvad 

 de bäste i den samma dunkelt anade och kände. Och att 



mål för det högsta för alla tider; besynnerligt är, att man icke 

 alltnäot insett hvarje tids hopp, att ändtligen hafva funnit det hög- 

 sta eller de Visas steu, vara fåfängt. Som naturhistorici och tillika 

 optimister fördömma vi intet utom fördömmandet af allt, som ej 

 ar uppsåtlig falskhet, medveten lögn eller det öfvermod, som för- 

 kastar allt, som icke är sitt sätt att se. Vi fela i mång' styckeq 

 alle, men inför den eviga sanningens domstol hoppas vi att intet 

 redligt sökande skall fördömmas. 

 *) Det var endast några äldre med redan stadgadt anseende, såsom 

 Haller, Dillenius, som trodde sin ära fordra, att icke i allo 

 hylla de nya formerna, utan att just derföre förkasta dem, — 

 hvilka heldre med gamle Kettil lefvande gingo in i högen, än fo- 

 gade sig efter den nya tiden. 



