15S 



Derföre är generation lifvets första och mest allmänna prin- 

 cip. {Gen. Anim. II. 1. Polit. I. 2.) 



5. Som själen är lifvets gi'undorsak, sä är hennes al- 

 string det första af allt. Den bildande själen är tillika den 

 vegetativa: närandets och tillväxandets princip. Lifvets första 

 rörelse är äfven första början till dess tillväxt och undergång, 

 hvilka genom ett inre oskiljaktigt samband äro förenade. {A- 

 nim. II. 1, 4.) Allt, som tillväxer, måste näras, och intet 

 näres, som ej har lif. Näring är således ett oundgängligt vill- 

 kor för lifvets verksamhet, för bibehållandet af alla dess qua- 

 liteter. Dess bibehållande förmedlas genom fortplantningen, 

 som är växtlifvets bestämmelse, och således är det samma 

 kraft, som verkar både växternas näring och fortplantning. 

 Den närande och alstrande själen (lifskraften) är således den 

 samma; hon är det gemensamma i allt lefvande; men hon Kan 

 bestå för sig, skild från den sensitiva själen, hvilket just är 

 förhållandet med växternas själ. {Anim. II. 4, m. fl. st.) 



6. Själens andra princip, eller den sensitiva, genom hvil- 

 ken naturalstren medelst känslan förnimma tingens qualiteter 

 och derföre åtrå en del och undfly annat, tillkommer endast 

 djuren; växterna sakna densamma. Skillnaden emellan djur och 

 växter är således den, att djuren ega sensibilitet, växterna 

 icke. Känna är förmågan att emottaga intryck af tingens 

 form, utan materia. Växterna lida visst af yttre föremål, så- 

 som värme och köld; men de känna likväl icke, ty de afli- 

 rieras endast på ett mekaniskt sätt, alldenstund allt det, som 

 skall förnimma lingens former, måste sjelft vara sammansatt 



