160 



ar sätet för individens lifsprincip (ty allt organiskt nyaste hafva 

 en öfre del, som emottager näringen, en nedre, som afsön- 

 drar henne, och en medlersta, från hYJlkenlifsprincipen utgår), 

 och från denna utskjuter rotämnet nedåt, och brodden (/SAa- 

 Sog) uppåt. Det öfriga af fröet består af fröhvita, som lem- 

 nar den späda plantan första näringen, tills hon sjelf kan as- 

 similera densamma. (Gen. Anim. II. c. 2, 4. I. c. -23.) 



III. Växternas vegetations-process. 



21. Undersöker man, huru djuret eller växten utbildas 

 ur sitt fi*ö, så bör man ihågkomma, att endast det utbildas till 

 varelse (in actu), som i anlag (in potestate) ligger i fröet, — 

 att efter fröets utbildning lifskraften genomströmmar hvarje 

 organismens del; men att sedermera delarnes qualiteter, så- 

 som mjukhet, fasthet och yttre beklädnad, bestämmas af yt- 

 tre momenter såsom köld, värma; men sjelfva grunden för 

 hvarje dels tillvaro bör sökas i den impuls, som i generatio- 

 nen är gifven. Då således intet genererar sig sjelft, men af- 

 ladt utbildar sig sjelft, måste allt först vara inneslutet i sin 

 princip. Denna är hjertat hos djuren och hos växterna knop- 

 parne eller rothalsen, föreningspunkten emellan rot och stjelk. 

 {Gen. Anim. IL c. 1, mycket utförl.) 



22. Näringsprocessen, som är ett nödvändigt villkor för 

 allt lefvande, hörer både till naturalstrens quantitet och qua- 

 litet. Han verkar, att det, som lefver, både förblifver och 

 tillväxer, hvarföre individen lefver, så länge han näres, och dör, 



