161 



då näringsprocessen afstannal-. För näringsprocessens skuH 

 hafva växterna egen värma, (Anim. II. c. 4.) 



23. Uti näringsprocessen äro i synnerhet trenne syn- 

 punkter att urskilja: det som närer, det som näres, och det, 

 hvarigenom det samma näres. Det som närer är lifskraften, 

 som kallas den vegetativa själen, — det som näres är dess 

 organer eller kroppen, — och det, hvarigenom denna näres, är 

 de tillförda näringsämnena. (Anim. II. c. 4.) 



24. Allt näres genom med sig homogena ämnen; men 

 alla jordiska kroppar bestå af enklare elementen I alla jor- 

 diska kroppars sammansättning ingår jord, men tillika vatten, 

 för att sammanhålla och ordna de jordiska partiklarne. För 

 växterna, som endast synas absorbera födoämnena i deras en- 

 klaste form, lemnar jord och vatten dessa; men de näringsäm- 

 nen, som uppsugas, måste kokas och derefter assimileras, för 

 att med kroppen kunna ingå förening. [Anim. II. c. 4. Gen. 

 et int. II. c. 8.) 



25. Assimilationen förmedlas genom värman, som be- 

 segrar det torra och våta elementet och afsöndrar det olik- 

 artade, återförenar det likartade samt verkar således den för- 

 sta förändringen för assimilationens möjlighet. Det är vär- 

 men, som under näringsprocessen afsöndrar de tyngre delar- 

 ne, af hvilka uppkomma deras salta och beska beståndsdelar, 

 men absorberar de lättare, ty allt egentligen närande är sött. 

 {Sen. et Sen. c. 4. Meteor. IV. init. Part. An. II. c. 3.) 



26. Denna värmans inverkan på näringsprocessen kallas 

 Fries, Bot. Ut fl., I. W 



