födoämnenas kokning, hvilken nian tydligen förnimmer hos 

 växternas frukter eller rättare i deras frögömmen {neQixaQ- 

 Tiia), der de mest märkbara förändringar ske i smak efter 

 deras olika mognadsgrad. Då näringssaftens kokning är af- 

 slutad, är ock frukten mogen, och fröen, såsom hela närings- 

 processens yttersta resultat, afsöndras. {Meteor. IV. c. 2, 5.) 



27. Kruditet (^H^OTrjg), kokningens motsats, är ett o- 

 fullkomligt tillstånd, uppkommet genom otillräcklig kokning, 

 antingen af bristande värma eller allt för stor mängd af fuk- 

 tighet, som man finner af omogna frukter, i synnerhet våta 

 år. {Meteor. IV. c. 2, 5.) Såsom alla lefvande kroppar hafva 

 växterna äfven en inre bunden (?) {oixéiog, cpvoiyog, naturlig) *] 

 värma, hvars bibehållande luften förmedlar, {luv. et Sen. 6.) 

 Besegras denna värme af en främmande, så öfvergår växten 

 till förruttnelse. {Meteor. IV. c. 1.) 



28. Jemför man växternas näringsprocess med djurens, 

 så finner man, att de näringssafter, som växterna genom röt- 

 terna uppsupa ur jorden, på visst sätt redan äro förberedda 

 och digererade. Jorden är nemligen för växterna det samma 

 som lifmodern för fostret; liksom i denna de näringssafter 

 förberedas, hvaraf fostret näres, så beredes äfven i jorden 



*] Att växterna icke ega egen temperatur (men utveckla under vissa 

 processer en högre värmegrad, såsom hölstret hos en del Jroi- 

 decB under befruktningen), ar nu mer afgjordt-, men, då Ar. sä- 

 ger, att värman bibehalles genom luften, är mig icke fullt klart, 

 huru man skall fatta hans mening; ordet öfversättes nf en del 

 med "rnlor innaliis". 



