164 



Detta är nödvändigt, ty, om icke blott en ganska ringa del 

 assimilerade sig med kroppen, skulle djur och växter tillväxa 

 i oiindiighet. {Gen. Anim. IV. 1, äfven I. 18.) 



.'52. Liksom djurens foster i moderlifvet befinna sig väl, 

 om de ega tillförsel af god och ymnig näring, men illa, om 

 denna är ringa och otjcnlig, sä är förhållandet det samma med 

 växterna relativt till jorden. Så väl sjelfva växtens frodighet 

 som hennes frösättning beror både af hennes växtplats (solum, 

 statio) och klimatet (regio). Derförc förändras utseendet ef- 

 ter växtstäliet äfven hos de växter, som blifvit uppdragna ur 

 frön från långt aflägsna länder. [Hist. Anim. V. c. 11. Gen. 

 Anitn. II. c. 4.) 



.33. Åkerbrukets bemödande går ut pä att göra jorden 

 bördigare derigenom, att en större mängd af förberedda ko- 

 kade näringsämnen (brunnen gödning), tjenliga för växterna, 

 tinnes nedlagd i jorden. De växter, som låta uppdraga sig i 

 så förberedd jord och enligt sin natur uppsupa denna kraf- 

 tigaste näring, kallar man (ama; men det gifves andra väx- 

 ter, hos hvilka naturen inlagt den egenskapen, att endast nä- 

 ras af de ämnen, de förstnämda förkasta, och derföre ej kun- 

 na odlas, hvilka man kallar vilda. [Problem. XX. 12.) 



54. Den andra beståndsdelen af växternas näring, vattnet, 

 har på dem ett märkbart inflytande, så att vattnets olika tem- 

 peratur bestämmer flera deras qualiteter: regnvatten verkar för- 

 månligare för växtligheten än vattning. Äfven smaken beror 

 af vattnet: så många förändringar af smak, som finnas i jor- 

 den, finnas äfven hos växterna, och de talrikaste förändringar 



