187 



i dag uti Granada grönskande c<los cupressos de la reyna sul- 

 tana«. 



De äldsta Europeiska träd man känner äro några Ide- 

 granar (Taxus baccata) i England, neml. 1) vid Rippon i 

 York, som redan år 1153 tjenade Munkarne till skjul, då 

 klostret Fontaine nämda år ombyggdes; och efter Pennants 

 mätning och beräkning af hennes ålder 1770 hade hon då upp- 

 nått en ålder af 1214 år; 2) en vid Fotherighal i Skottland, 

 efter Pennant, nämda år 2388 år gammal och 3) en vid Bra- 

 burn i Kent, som efter Evelyns mätning 1660 då måst vara 

 2880 år. Vi känna likväl icke, om dessa träd ännu existera. 

 Men bland de tropiska träden med deras utomordentligt hårda 

 ved och deras nästan omärkliga årsringar, såsom Mahogeni, 

 Courbaril m. fl. i Amerikanska urskogarne, finnas stammar, 

 för hvilkas åldersberäkning man studsar tillbaka. Man blir 

 lätt frestad att antaga dem för årsbarn med den nu lefvande 

 skapelsen *). Den med största noggrannhet (efter årsringarne) 

 verkställda beräkning är den från Senegal af en Adansonia digi- 

 tata, som dock är ett träd med mycket lös ved, men h vilken 

 är 17S7 hade uppnått en ålder af SISO år; likväl finnas af 

 detta träd ännu större och äldre stammar. Som det äldsta 

 eller bland de äldsta monumenter på vår jord anser Decan- 

 dolle det underbara Drakblodsträdet (Draccena Draco) vid 

 Orotava på Teneriffa, som vid nämda ös upptäckt 1402 var 



*) Då årstiderna i de heta länderna icke äro sä bestämda som i 

 de kalla, torde årsringarne i de förra vara lika obestämda. Flere 

 antaga i heta zoiicn dubbla årsringar för hvarje ar. 



