198 



vestra kusten (Pal. Bauv. FL Ow. et Ben. 2. p. 50). Utom 

 Afrika känner man för henne blott ett växtställe, nemligen den 

 varma (19 — 28 grader) bäcken Pecze vid Peterwaradein i Un- 

 gern, der hon i vår tanka dock otvifvelaktigt är ursprungli- 

 gen planterad, hvilket man bestämdt känner vara förhållandet 

 i det heta vattnet Kajserbad vid Ofen *). Deremot är Gan- 

 ges' Lotus en egen art, iV. pubescens Dec, hvars riktiga bo- 

 taniska bestämmande är så mycket vigtigare, som derigenom 

 Passows med fleres uppgift om hennes införande från Egypten 

 till Indien (som redan af flera inre grunder är högst miss- 

 tänkt) helt och hållet förfaller som bevisligen falsk. Hennes 



•) Se Tf'aldst. Kiiaib. Pl. rar. Hung. i. p. rS. Decandolle antager 

 henne för egen art, N. thermalis; men vara genom Sadler erhåll- 

 na exemplar visa ingen väsendllig skillnad från den Egyptiska 

 Lotus. Man har flera exempel på sydliga växters förekommande 

 långt upp mot norden, utom deras naturliga växtregion, vid var- 

 ma källor. Så f. e. finnes vid de varma källorna vid Aachen 

 den egentligen Afrikanska Cjperus badius Desf., hvilken äfven 

 blifvit ansedd för egen art: C. thermalis Dum. Af Wormsköld 

 ega vi en Indisk Fimbristylis från heta källor på Kamtschatka. 

 Då nu dessa icke kunna anses för invandrade, kunde man der- 

 uli finna ett stöd för hypothesen om jordtemperaturens aftagande 

 och flera växters deraf beroende aftynande i Norden, hvarpå vi 

 hafva flera bevis, — äfven i Trapa^ Xanthium ännu under förra 

 seklet, — liksom andras qvarblifvande, der värmen ersattes af 

 en så att säga artificiell jordtemperatur. Så är äfven förhållan- 

 det i djurriket. Aporna hafva i Europa dragit sig tillbaka så långt 

 mot söder de kunnat, nemligen till Gibraltars klippor, Canis au- 

 reus till Morea. Rallus acjuaticus, som i hela det kalla och tem- 

 pererade Europa är flyltfogel, stannar, efter Faber, qvar öfver 

 vintern vid Islands heta källor. 



