199 



blad äro mer ujurformiga, landade, på undre sidan fläckiga 

 ocli silkeshidna, flikarne vid basen mer åtskilda, blommor- 

 na mindre, öppna hela dagen och af en stickande vinlukt. 

 Hon växer icke blott i Indien, utan synes vara mer utbredd 

 på öarne i Indiska oceanen, äfven till dem, dit Indisk kultur 

 aldrig hunnit, så att icke minsta tvifvel kan uppstå, att denna 

 region är hennes ursprungliga hemland, liksom Afrika den äkta 

 N. Loti. Denna sistnämda är den först af Herodot och sedan 

 af de flesta Grekiska skribenter omtalade vidtberÖmda yloy- 

 TOg uäiyvmiog och måste noga skiljas från de många slag 

 af Loti, som nämnas af äldre författare *). Men anmärknings- 



*) Ehuru dessa af de äldre Commentatorema redan bli/vit utredda 

 och efter dem af Sprengel (i hans Antiqu. Bot. och Gesch. d. 

 Bot.) till sin Linnéanska nomenklatur hänförda, så tro vi oss 

 böra här upptaga dem, helst uppgifterna öfver dem f. e. i De- 

 cand. Syst. 2 p. 53, 54 icke litet äro invecklade, ofullständiga, 

 och först genom jemförelse med källorna blifva begripliga. Vi 

 tro dem böra efter de Gamles egen anvisning delas uti 



A) Träd. 



\. Rhamniis Lotus L. eller Zizjphus Lotus Lam. är en tag- 

 gig buske, som har rundt äggformiga, söta, ätliga bär, hvilka 

 egentligen äro en flerkärnig stenfrukt. Han växer mest i norra 

 Afrika, men finnes något i sydligaste Europa, såsom i Portugal, 

 pä Sicilien. Dess frukt utgör än i dag ett hufvudnäringsmedel 

 för flera Nord- Afrikanska folk (jenif- Desf. i Mem. Acad. Par. 

 4 788 p. 443), som således väl förtjena namnet koJT o (pay O l., 

 under hvilket namn de förekomma hos Homer (Odyss. IX) och 

 Herodot (IV. iTi; jemf. II. 96). Polyb. i^. 2 och Atha^n., ed. 

 Casab. -1397 p. 651, gifva en träffande beskrifning under namn 

 af Lotus lyhica. 



