200 



värdt är, att hon endast finnes pä de aldra äldsta Egyptiska 

 mynt och monumenter, sä att hon i en sednarc tid synes 

 blifvit undanträngd af Nelumbium speciosum. 



i. Cehis australis L. I siii hembygd, inedelhafsregionen, 

 uppväxer hon till ett träJ af 40 fots höjd (uti våra trädgårdar 

 blir hon endast en läg buske) med härd ved och är utan tag- 

 gar. Frukten är en enfröig stenfrukt, af en ärts storlek, svart 

 till färgen och ätlig. I naturlig förvandtskap står hon närmast 

 Alm bland våra inhemska växter. Hon är Awrog Theophr. IV. c. 4. 

 ed. Amstel. 1644. p. 321. (I cap. 3, som vanligen citeras, finna 

 vi henne icke.) Theophr. beskrifning är tydlig, och uppgifves 1. c, 

 att frukten af denna äfven ätes af Lothophagerna, så att namnet 

 icke alldeles så riktigt af alla härledes endast från den förra. 

 Dioscorides Lib. I. c. 39 (utan beskrifn.) kallar henne tillskillnad 

 frän de öfriga Xwiog öévÖQOV. Hon är sannolikt äfven kioiog 

 hos Hippocrates. 



3. Diospyros Lotuji L., eller efter sitt hemland Italien, Sö- 

 dra Frankrike o. s. v., vanligen kaWaå Lotus ua/icaj omiahs icke 

 hos Grekiska författare, utan endast af Virgilius och Columella. 

 Hon är äfven en buskväxt med söt, ätlig frukt, af hvilken än i 

 dag vin och sirap beredes; men hon har icke någon stenfrukt, 

 utan ett mängfröigt bär, som korvmer närmast Arbutus bland vå- 

 ra inhemska. » 



B) Örter. 



4. Nymphcva Lotus L. eller Lotus regyptia; och 5. Aym- 

 phcea coerulea Savigny eller liotog xvavaiog Athen., vanligen 

 förvexlad med Nelumbium eller öfversedd, se ofvan. 



6. Flera Diadelphister utaf Trifolieernas grupp, såsom nu- 

 varande Botanisters Lotus, Melilotus m. fl., voro väl de inom 

 Grekland \anligast och egentligast Xoiiog benämda. Att vilja 

 hänföra dem till någon bestämd art (f. e. Trifol. Melilotus L.) 

 ?ynes så mycket orikligHre, som Theopluaslus (Lib. VII. c 14) 



