201 



5. Nymphcea cosrulea Savigny. Skiljer sig ganska vä- 

 sendtligt frän de föregående genom sina i spetsen förlängda 

 ståndarknappar och igenkännes genast genom sina blå blom- 

 mor. Rotstocken har päronform. Bladen kretsrunda, sköld- 

 lika, emedan den hjertlika basens sidoflikar äro hopväxta, på 

 undre sidan merendels purpurfärgade. Denna art uppgifves 

 växa endast i Egypten, ehuru mycket tvifvel är underkastadt, 

 om den Syd-Afrikanska Nymphcea scutifoUa icke äfven hör 

 till denna art. Först i sednare tider har Nymphsea ccerulea 

 blifvit beskrifven som en ny art (nu mer odlas hon allmänt); 

 likväl finnes hon jemte de öfriga ofta afbildad bland Egyptens 

 liieroglyfer och på dess äldsta monumenter. Huru gamla äro 

 dock icke många nya saker! — 



Utom dessa Nympheer tillhörde Cordia Myxa Isis-kulten. 

 Denna är de gamles Persea, som äfven aftecknas icke blott 

 på äldre bilder och statuer, utan äfven på Mumiernas om- 

 klädnad. Hon är likaledes af Indiskt ursprung. Om henne 

 vittnar Diodorus Siculus I. 34 uttryckligen, «att hon blifvit 

 införd med Egyptens första bebyggare, som invandrade frän 

 Ethiopien«. Men denna bibehåller sig ännu i dag i Egypten; 

 är det då icke ännu mera skäl att antaga den andra, till sam- 



uttryckligen anmärker, att under detta collectiva namn innefattas 

 flera slägten. Alla dessa växter äro ännu ansedda för de ypper- 

 sta foderväxter, liksom den Grekiska Lotus just derföre var be- 

 römd. Det är dessa, som Homer i Iliaden menar med AwTOg, 

 fast hans I.niophager i Odyss. icke af dem äro benämda. — En- 

 dast Dioscoridcs Lib. IV. o. 106, 107 afser bestämda arter. 



