S06 



vi dock, att hon då börjat odlas i Italien *), som vittnar, att 

 hon varit ansedd för kulturväxt. 



Vid vetenskapernas började restauration, d5 man sökte 

 pä riktig väg grundlägga naturvetenskaperna genom uppsö- 

 kandet och bestämmandet af de gamles under medeltiden nä- 

 stan helt och hållet äfven till namnen förgätna naturalster, 

 var väl ingen växt, som gjorde mera bekymmer, än de gam- 

 les Faba iEgyptia, — ty hon var då redan försvunnen ur 

 Egypten. Man fann intet motsvarande i naturen. Mathio- 

 lus, som icke gerna ville vidgå, att han icke kände allt hvad 

 de gamle sett och vetat, lemnade deröfver en diktad figur, 

 uppgjord efter de gamles beskrifningar. Caspar Bauhin (pin. 

 p. 196) tillstod uppriktigt, att man icke kände, hvad växt de 

 gamle menat; men han antog för gifvet, att hon måste varit 

 en Arumart, närbeslägtad med Arum Colocasia, hvartill han 

 ock af äldre förvexlingar egde anledning. Man finner der 

 summariskt, fiksom hos öfriga de gamles Commentatorer, full- 

 ständigt uppgifna alla skrupler, som denna växts bestämman- 

 de förorsakade. Emedlertid hade redan då genom Holländ- 

 ska skeppare Glusius från Ostindien erhållit en okänd frukt, 

 som han med sin vanliga beundransvärda skarpsinnighet ana- 

 de vara de gamles Faba segyptia. Sedan Indien blef bota- 



'*) Någon annan uppgift bestyrker icke vidare detta förhållande. Sed- 

 nare har man intet spår till henne uti Italien. Väl berättar .1. 

 Bauhinus, Lib. 38. c. IM, som ett rykte ("sunt qui Venetiis j<j- 

 tam vidisse — affirment"), att hon skulle vid hans tid varit od- 

 lad i Venedig; men det är aldrig sedan bestyrkt. 



