209 



leka och dansa i gräset om nätterna, hvarefter ofta synas 

 spår i (iaggon pä gräsen = Elfgräset, Sesleria cceridea. Om 

 dagen, efter olika berättelser, sjunka de ned i jorden eller 

 se de ut som blomster eller förvandlas de till Ale-, Vide- 

 eller Asptelningar. Liksom ännu i de flesta Europeiska län- 

 der tillegnas dem hos oss växter, som växa i trupp eller i 

 ringar, såsom Hvitsippan. De äro de gamles Oreader. 



yettar deremot äro verkliga personligheter, liksom troll, 

 som föra ett med menniskan analogt lefnadssätt; de förra, 

 eller de underjordiska, liafva äfven mensklig gestalt, men äro 

 smärre, hafva ingen odödlig själ, hvaröfver de sörja, men 

 hafva större magt öfver naturen än menniskan. De bo i 

 stenrös, under menniskoboningar och ladugårdar; äro väl e- 

 gensinniga, men ej onda väsenden. Renfanan (hos de gamle 

 vid barnförlossningar prisad; vid dylika biträda ofta äfven i 

 sagorna vettarne) är dem helgad. Äro mest analoga med de 

 gamles Larer, — Troll åter med Fauner och Satyrer, 

 men äro mer onda, i förbund med den Onde Anden. De 

 bo i skogarnes djup eller i bergens klyftor. Under deras 

 magt stå bland växterna: f^iburnum, Taxus, Fiscum, Lås- 

 gräs (?) och Flygträd. De fördrifvas åter af Lök, Tibast 

 och f^änderot. — Mystiska egenskaper hafva en mängd 

 växter gemensamma med forntidens; några äro dock af in- 

 hemskt ursprung, f. e. Ledum, under bordet i gästabud, be- 

 tager gästerna appetiten; Galium verum, strödd pä golfvet, 

 förorsakar slagsmål o. s. v. 



Fries, Bor. Uijl., 1. U 



