S12 



ReåuUaler af del anförda äro: 



1. Att Nelumhium speciosum, eller de gamles xvafiog 

 aiyvTiTiog, Faba ^Egyptia, aldrig varit egentligen inhemsk i 

 Egypten, utan som en rent Ost-Asiatisk och Indisk växt der- 

 städes med den äldre kulturen blifvit införd och som en helig 

 växt kultiverad; jemte nämda kult har hon derföre äfven der- 

 städes försvunnit. 



2. Då man i en kult finner naturalster, som ej tillhöra 

 landet, ingå som symboler, är allt skäl att antaga kullen äf- 

 ven vara af främmande ursprung (ehuru en sådan, ju mer 

 sinnlig han är, desto mer måste lämpa sig efter lokala för- 

 hållanden), — och just från det land, hvarifrån den heliga f. 

 e. växten härstammar. Nu veta vi, att den i Isis-kulten så 

 väsendtligen ingripande Nelumhium speciosum är en Indisk 

 växt, och lemnar detta, jemte Cordice samt flera Indiska 

 växters odling frän äldsta tider i Egypten, ett nytt stöd för 

 Heerens anvisning på Egyptiska kultens härkomst från Indien. 

 På sednare stället, der kulten varit stationär, är växten ännu 

 helig. 



3. Inom denna familj finna vi ännu den öfverensstäm- 

 melse mellan Indiska och Egyptiska kulterna, att de snarli- 

 ka Nymphaea Lotus och N. pubescens voro helgade ät hvar 

 sin af båda ländernas hufvudOoder. Att den sednares sym- 

 boliska betydelse skulle vara i Egyptiska kulten snarare hem- 

 tad från den Indiska, än tvärtom, anse vi emot fleras påstående 

 säkert. Uppgiften deremot, att JSympIuea Lotus blifvit frän 



i 



