217 



nya, för att vinna rättelse. Sjelfva ämnet kan i sig anses 

 eget och besynnerligt; men utom det, att namnens betydelse 

 vanligen innebär något, som väl är värdt att känna, så un- 

 derlättar det tillika mi^met, då det innebär en vigtig karakter 

 eller afser något historiskt faktum. Detta gäller företrädes- 

 vis om de äldsta namnen, emedan de gamles uppfattning af 

 naturen och hennes alster måste afpreglas i dessas namn, den 

 tid man saknade böcker och beskrifningar, att nedlägga sin 

 vishet uti. De äro de tiders naturkunskaps kärna (in nuce), 

 fast hennes genom åldern hårdnade skal nu är svårt, ofta o- 

 möjligt, att bryta. Vi skola derföre börja med en framställ- 

 ning af det sätt, hvarpå växtnamnens etymologi för närva- 

 rande vanligen bedrifves. Under granskningen deraf hafva 

 vi kommit till den öfvertygelse, att föga vinst är att hoppas 

 af dessa isolerade försök utan en klarare insigt i växtnam- 

 nens historia, hvartill vi derefter skola försöka lemna ett ut- 

 kast; men, då vi oss vetterligen deruti ej ega någon enda 

 föregångare, kan icke mycket väntas af första försöket. Sist 

 öfvergå vi till en kritisk granskning af våra nyare växt- 

 namn. Väl kan man om dem för närvarande säga, som Hin- 

 duerna om allt som sker i fjerde jug, att de icke förtjena 

 nägon historia; men, då dessa namns fastställande för oss just 

 är det vigtigaste, så torde en kritisk pröfning af de småsin- 

 nadc principer, som nu söka göra sig gällande, vara nödvändig, 

 sedan den fordna Linnéanska enformigheten blifvit upplöst 

 genom öfvcrgifvandet af de grundsatser, han lyckligen fast- 

 ställde. 



