219 



fattande af det väsendtliga i sak. Aristolcles, Theophrastus 

 m. fl. bildade inga sådana. Detta är förklaringen, hvarföre 

 för de äldsta vetenskapliga namnens uppkomst och bildning 

 gälla samma lagar som för folkspråkens. Allt bemödande 

 att i dessa införa vSra nya vetenskapliga namn har hittills 

 varit förgäfves; endast frisk naturpoesi och religion fortlefva 

 evigt på folkens läppar= Blott någon gång i förbigående til- 

 låta vi oss jomförelse med nyare språkens benämningar, ehu- 

 ru de Svenska f. c. för oss Svenskar kunde ega intresse, 

 hvilka vi dcrförc skola egna en egen uppsats. 



Ytterligare utesluta vi alla fdosofiska undersökningar om 

 språkens ursprung; alla rent linguistiska f. c. om en dci 

 .oamps. nedstämmande från ett gemensamt urspråk, ehuru de 

 vmv utmärkta naturalstrcn måst vara bland de första föremål, 

 som egt egna benämningar, — och någras, just de mest oför- 

 klarligas, öfvercDSstämmclse i flera Europeiska språk, utan att 

 bcstämdt kunna påstås vara lånta, lätt kunde gifva anlednir^ 

 till sådan utsträckning. Men för Botanisten eger det föga 

 intresse att känna hvarken de ursprungliga radicerna eller 

 dessas primitiva betydelse, utan blott dm, som är afsedd vid 

 namngifningen; inse dm metafor, som ligger till grund fär 

 deras öfverflyttningar till ett bcstäiödt föremål. Vi anse det 

 just vara ett fel i den gängse ctymologlen, att man ej före- 

 trädcjavis sökt detta. Ty icke kan det ligga n^gon vigt pä 

 en etymologi, om man förbiser den idé-association, som der- 

 för ligger till grund. 



