222 



Tror man verkligen, att nägon sanning ligger i alltsammans? 

 Anser man någon vetenskaplig vinst genom upprepandet a( 

 dylikt obevisligt, om ej orimligt, vara möjlig? Jem(. Hallenb. 

 anm. (Ut Lagerbr. Sv. Hist. 



Då vi under fortsättningen jemt komma att häraflemna 

 bevis, torde här blott böra antydas, huru man synes gått till 

 väga. Vanligast har man väl med tillhjelp af ett Lexikon 

 uppsökt något likljudande ord och, med eller utan annan 

 grund, utgifvit det för namnets stamord. Methoden är visst 

 lätt och enkel; huru sann, synes icke varit fråga om. Deri- 

 genom har vunnits etymologi för många Latinska och Gre- 

 kiska namn, som Dioscorides och Plinius (hvilka väl bäst 

 borde känna detta) förklara okända *); för ord, hemtade ur 

 Germaniska språken långt fram i 16:de seklet, i Latinen **); 



iir ett sydligare uttal (b = v) af Germaniska uamnct Hahei\ Ha- 

 fer. Liksom Uriis af Auerochs. 



') Jcer är ett Latinskt namn {a(f£våaf.lVOg dess Grekiska), hvars 

 derivation do gamle icke kando-, J. Bauhinus, eljest icke så nog- 

 räknad i etymologi, förkastar all tnuka på acer, skarp-, det är 

 det mildaste, sockerhaltigaste af alla Europeiska träd. Anagallis 

 af åvayeXåco saknar allt stöd, men Lobelii äldsta äCAyaXXig, 

 eu art Hyacintb, hvars rot är ayäAAw, exorno, är ganska träf- 

 fande. Hos Theophrastus och i nygrekiskan heter Anagaiiis hoq- 

 XOf), — og; deruti igenkänner man lätt det Dakiska namnet xf(>- 

 i(€Q (hos Diosc.) pä denna växt. 



*) Humulus (Humle) är ett Germaniskt ord, liksom Prunclla, Trol- 

 lius, Dovjsta m. 11., så ungt, att C. Bauhinus ej upptager det i 

 sin Pinax (llumela förekommer dock redan bland andra Tyska 

 ord i St. Hildegards, Abbedissa i Bingen, t 1180, samlJug af 

 huskurer); man uppgifver nu likval alimänf. att dc( liärledos a( 



