225 



traditioner, som mati hos äldre författare finner uppgifna, 

 hvarigénom allt det lilla intresse, som vid namnens etymo- 

 logi kan fästas, helt och hållet försvinner. Så har man för 

 Sedum nöjt sig med det första ord, som rann i hågen, nem- 

 ligen sedere, sitta; men Fes tus säger, att hos Romarne plan- 

 terades nämda väst på taken (de gamles Sedum var nemli- 

 gen vårt Sempervivum) för att afvända åska och oväder (se- 

 dare tempestatem), och att hon deraf erhållit sitt namn: en 

 folktro, som efter årtusenden ännu fortlefver i vår nord. Sam- 

 ma växt planteras äfven på taken hos oss i afsigt, som en 

 Halländning för mer än 40 år sedan berättade mig, att gifva 

 tomtebo-lycka, d. v. s. försäkra egaren om en lång, stilla och 

 rolig besittning af sin bostad. (I anledning deraf räknar jag 

 i Stirp. Agr. Fems. Sempervivum bland «Hallandorum pena- 

 tes«.) Den natursymbol, som deruti ligger, är lätt att fatta, 

 ty af alla våra växter är den nämda under alla förhållanden 

 den mest oförvissneliga och seglifvade, hvaruppå synonymerna 

 ^Asit,o}ov och Sempervivum äfven antyda *). 



•) Bland de många analoga exemplen skola vi här ytterligare blott 

 anföra Lychnis, som Diosoorides tolkar med en liten Ijkta (lu- 

 cernula), ett ljus i natten, emedan de flesta arter han derunder 

 innefattar (nuvarande Silenearter) öppna sina blommor om nät- 

 terna (deraf namnen Vesperiina^ Noctijlora)^ men nu sägas haf- 

 va sitt namn af användande till lampvekar! Ännu i C. Bauhini 

 dagar var den förra idé-associationen så öfvervägande, att efter 

 Hesperis Och Lunaria följa omedelbarligen Silene OCh LjchniSj 

 mellan hvilka intet annat samband kan upptäckas. Detta ger äf- 



Fvies, Bot. UtjL, I. 4Ä 



